98 



zovu u tom gradu „vitoglav", no najzanimivija joj je šuma od 

 šipka (Punica granatum) i konopljike (Vitex agnus castus), koja 

 cvate modro, bijelo i ljubičasto, a druguje sa dračom (Paliu- 

 rus australis), smrdljikom (Pistacia Terebinthus) i „divljom da- 

 tuljom", kako zovu u Dalmaciji Ailanthus glandulosa. Od Dra- 

 žina vrta, dalje Perasta, pak cio kraj od Orahovca do Ljute, po- 

 krila je opet lovorika, najveća šuma u Dalmaciji, spram koje 

 one šumice oko Opatije iščezavaju. Istočna strana Kotorskoga 

 zaliva od Ljute do Kotora ističe svoju užasnu golet po visi- 

 nama, ali joj nije golo do 12 km. dugo podnožje. Sa onih vrle- 

 tih isprala je voda zemlju i staložila ju tik obale morske i za- 

 rubila zelenim pojasom. 



Maslina se tu zbija u rpe, spušta se k moru, a ispinje se 

 tako visoko među pećinama i škrapama, kako visoko ide zemlja, 

 koja ju hrani i brani. Uz morsku obalu buje naranče, četruni 

 i limune, lovorika, slatki (pitomi) i ljuti (divlji) šipak, hlado- 

 vita smokva druguje sa vinovom lozom, tu se krile borovi (Pi- 

 nus pinaster) i ugledne datulje, modri se stablasti ružmarin, 

 crvene debele leandre, miri bosiljak, spušta svoje bujne grane 

 ailanthus, dok je morsko žalo zakitila poput neba modra konop- 

 Ijika. K moru primakla se tamariška (Tamarix africana), uz kuće 

 i mrki su čempresi (Cupressus piramidalis), nespole (Eriobo- 

 trya japonica) magnolije, kamelije, japanski dudovi, ona osobita 

 lista Melia Azedarach,^) Prunus cerasus var. marasca, na 3 

 m. visoki Spartium junceum, Cercis siliquastrum, Junglans re- 

 gia i divotna Albizzia julibrissin. 



Slavni talijanski istoričar Cezare Cantu rekao je, da baš 

 zbog te nevjerojatne suprotnosti između vehke pitomine i ve- 

 like divljači, to šarenilo Kotorskoga zaliva nadmašuje Bospor.-) 

 U toj prebujnoj i osobitoj zeleni nanizale su se duž mora kuće, 

 vile i palače od Kotora do Ljute na osam kilometara daleko. To 

 je Dobrota, najljepše i najmilovidnije mjesto Bokeljskoga 

 zaliva. 



1) U Omišu ima od ovog stabla dvoredica (aleja), koja se pruža 

 od franjevačkog samostana do gradskih vratiju, dok se uz obalu morsku 

 otegnula dvoredica šipka, a na jednome mjestu živica od konopljike. Me- 

 lija raste u nas i u Karlobagu, oko kapucinskog samostana. Nekoć su ju 

 samostane! gojili radi košćica od kojih su pravili krunice. 



-) Simo Matavulj: Boka i Bokelji. Novi Sad 1893. 



