168 [16] 



jednog dječaka, gdje sabire kamilice. Na pitanje, što to on 

 sakuplja i zašto to sakuplja, on mi je odgovorio, da skuplja 

 kamilice, za koje će dobiti dosta novaca. Kad sam to čuo,, 

 bilo mi je žao, što u Ugarskoj i djeca sabiranjem ljekovitog 

 bilja zaslužuju lijepu svotu novaca, a kod nas se tim skoro nitko 

 ne bavi ! Hrvat, mrtvi kapitali kano da čekaju stranca, tuđinca 

 da ih na vrlo laki način unovči ! 



Dosada smo konstatirali, da eksport i trgovina s ljeko- 

 vitim biljem nije kod nas razvijena, da je dapače minimalna. 

 Sada nastaje pitanje, što treba napraviti, da se tomu zlu do- 

 skoči? Što treba učiniti, kakove korake poduzeti, da se osobita 

 pozornost svrati na tu vrlo unosnu granu privrede? 



Kako naše pučanstvo uputiti u poznavanje, sabiranje i su- 

 šenje ljekovitog bilja? 



Izvještaj zagrebačke trgovačko-obrtničke komore predlaže 

 „. . ., da gospodarska društva poprime akciju, kako bi se u 

 što širim krugovima seoskih gospodara pobudio interes za 

 sabiranje ljekovitog bilja. U tu bi svrhu moglo poslužiti izdanje 

 jednog popularnog spisa, u kojem bi se uz slike i opis za iz- 

 voznu trgovinu prikladnog bilja, podala i sva nužna razjašnjenja 

 i upute glede postupka o sabiranju i sušenju". (1906. god. str. 17.), 



„. ... a uz to priredjivati javna predavanja, kako bi se 

 ovo zanimanje što više populariziralo", (god. 1908. str. 27 — 28.). 



Akcija, što ju preporuča zagrebačka komora sastojala bi 

 dakle u tom, da se napiše jedna knjižica o divljem, nekultivi- 

 ranom bilju i da se priređuju predavanja. Držim, da se samoj 

 stvari ne bi puno pomoglo, ako bi se samo knjiga napisala. 

 Evo zašto: Po izvještaju ABC-kluba ima u Hrvatskoj samo 

 357o pismenih ljudi. Knjiga je namijenjena u prvom redu se- 

 ljaštvu, kod kojega upravo analfabetizam hara. Isključeno je 

 dakle, da bi knjiga, sa suhoparnim opisima bilina, i propisima 

 o sušenju mogla polučiti ikaki uspjeh kod nepismenih gospo- 

 dara i seljaka. Uvjeren sam, da ni kod pismenih seljaka i go- 

 spodara ne bi ta knjižica postigla uspjeh s jednostavnog razloga, 

 što obuka u prirodopisu mora biti zorna. Nikako ne mogu pojmiti, 

 da bi neuki seljaci mogli iz knjige tako točno upoznati bilinu, 

 a da ju ne bi mogli zamijeniti sa srodnom, sličnom bilinom. 

 Ni predavanja uz knjigu ne bi puno pomogla. U jednom bi se 

 selu održalo predavanje, pokazale biline, koje se imaju šaku- 



