[19] 171 



med narod raširiti kultura kao i poznavanje, sabiranje, sušenje 

 i otpremanje ljekovitog bilja. 



Ako se dakle zapitamo, što nam treba poduzeti, da se 

 među naš seljački svijet raširi upoznavanje i sabiranje ljeko- 

 vitog bilja, onda nam preostaje jedini izlaz, a taj jeste: 



Treba na hrv. postaji za kulturu ljekovitog bilja osnovati 

 jedan kurz, na kojem bi se učitelji i svećenici vrlo dobro upu- 

 tili u poznavanje, sabiranje, sušenje i otpremljanje ljekovitog 

 bilja. Oni bi morali da živom riječi rašire poznavanje ljekovitog 

 bilja među seljake. 



* 



Da završim! Kultura ljekovitog bilja kod nas regbi ne po- 

 stoji. Stojimo također vrlo slabo, što se tiče trgovine s div- 

 ljim ljekovitim biljem. To je tužno naše stanje tim žalostnije, 

 što imamo sve uvjete, da se razvijemo i na jednom i na dru- 

 gom polju. Što se kulture tiče to imamo mnogo vrsti tla, koje 

 bi bilo prikladno za kultiviranje različitih bilina. Imamo vlažno 

 i podvodno tlo u Posavini i Podravini, pjeskovito tlo oko Gjur- 

 gjevca, ilovače skoro svuda, crnice zemlje u Srijemu itd. Imamo 

 Primorje s vrlo blagom klimom, gdje bi se moglo kultivirati 

 mnogo unosnih biljaka. 



Sto se divljeg ljekovitog bilja tiče imamo ga svuda, svagdje 

 i na svakom koraku. Ono dolazi po livadama, šumama, živi- 



osnovanja bio je eksport droga minimalan . . . jährlich Rohmaterijal im Werte 

 von nur 80.000 Kr. a import ogroman:... jährlich Einfuhr von Droguen im 

 Werte 76,000.000 Kr. . . , (Waldman: Einiges über Medicinal Kräuterbau in 

 Ungarn und Frankreich str. 3.) Iza deset godišnjeg djelovanja te postaje iz- 

 nosi eksport 3,735.000 Kr. a import 1,700.000 — dakle 2 milijuna čistog pri- 

 hoda za 5 mjeseci, (od 1. I. — 1. VI.) u kojima je eksport najmanji. U Ugarskoj 

 se nije odmah napisala knjiga, kao uputa za sabiranje bilja nego istom 

 3 godine iza osnutka te postaje naime godine 1906. Ni ta knjiga Dr. B. 

 Pater: A vadon termo gyognövenueket (Divlje ljekovito bilje) nije namije- 

 njena seljacima nego učiteljima i svećenicima, koji sudjeljuju na kurzu, da 

 oni dalje živom riječi šire poznavanje bilja, kao što je to i naš La Langua 

 učinio. Na temelju pokusa s ljekovitim biljem napisana je ova knjiga za 

 svećenike i učitelje: A gyögnövenyek termesztese (kultura ljekovitog bi- 

 lja). Napisao Dr. B. Pater 1910. Za seljake t. j. vrlo popularno napisana 

 je knjiga: Milyen gyogynövenyeket termeszen a kisgazda? Irta Dr. B. 

 Pater 1909. (Koje ljekovito bilje treba da sadi mali gospodar?) Najprvo dakle 

 mora doći postaja, onda kurz a zatim knjiga (za svećenike i učitelje) o 

 divljem i o kultiviranom Ijek. bilju. 



