193 



Neima dvojbe, da bi svatko ovakovo gradivo drugačije razvrstao i 

 na svoj način obradio. Nu, moram priznati, osobito kad sam pročitao knjigu 

 do kraja, da bi jedva kakova obradba našim zahtjevima bolje poslužila. 



Ne bih dakle doista imao samome ovome djelu baš ništa prigovo- 

 riti. Nu, kad već imamo rijetku priliku o tako jednom uspjelom literarnom 

 pojavu govoriti, možemo se obazreti i na neke sporedne stvari, do kojih 

 se inače kod kakove stvarne kritike obično ni ne dolazi. 



Jezik sam nisam zvan da prosuđujem; stil je svakako razumljiv i 

 lagan. Nu, ni ovo djelo nije evo ostalo netaknuto od modernih naših je- 

 zičnih afektacija. Čemu ono već na naslovu: sa 95 slika „van" teksta? 

 Zar nije riječ „općenito" sasvim dobra, zar mora upravo da bude „općeno" ? 

 Riječ „alaga" nisam u prvom času ni razumio, tek kasnije sam se dosjetio, 

 da to znači „Alga". Tuđe riječi neka se čim manje iskrivljuju, jedino dočeci 

 mogu biti prema našem jeziku. Litoralno uvijek se dosada prevađalo sa 

 „obalno", i sigurno da ovaj izraz bolje odgovara, nego „primorsko". Za 

 onu riječ „nakljukana", tek sam iz smisla mogao razabrati, da to valjda 

 zuači „nadjeveno". Zašto se nebi rade rabili poznatiji i rašireniji izrazi, 

 ako samo nisu jezično upravo krivi? 



Konačno mi neka bude dozvoljeno još na nešto pozornost svratiti. 

 Imena ljudi, gradova, zemalja, rijeka, gora i t. d. pišu se sa velikim po- 

 četnim slovom; ali se imadu pisati i imena životinja i bilina, a i ruda, 

 barem u prirodoslovnim djelima, gdje je o kojoj vrsti napose govor. Tako 

 je i posve opravdano, da se u astronomskim razpravama piše „Mjesec", 

 „Zemlja". „Sunce i t. d. veliko. Ovako pišu eno svi civilizirani europejski 

 narodi, pak zašto da baš mi Hrvati u tom pogledu činimo iznimku? Ako 

 se pako rabi za ime jedne vrsti početno slovo veliko, valjda tad i ime 

 cijele jedne klase zaslužuje istu pažnju. Ima zato i praktičnih razloga. 

 Imena životinjskih i bilinskih vrsti ima toliko, da nikomu ne mogu biti sva 

 poznata. Ako dakle vidim, da je u prirodoslovnom bar djelu, koja meni 

 nepoznata riječ sa velikim početnim slovom napisana, odmah se dosjetim, 

 da se tu radi o imenu koje životinjske ili bilinske vrsti, dotično veće ili 

 manje grupe; a i više upada u oči. 



Nadalje pisci i sami najbolje osjećaju, da ih nitko ne bi razumio, 

 kad bi jednostavno napisali: vabići, suličice, dlakavica sredozemna i t. d. 

 bez dodatka latinskoga imena, po kojem se tek može doznati, o čemu se 

 uopće radi. Dakle takova imena spadaju možda u kakovu folkloristiku; 

 ovdje su samo suvišni balast, a pogotovo, ako se još pišu sa malim po- 

 četnim slovom. 



Još samo jedna malena, ali više stvarna primjetba. Moguće, da je 

 Babić u kojem djelu i našao, da Dinoflagellata stvaraju spore, ja držim 

 ipak, da taj izraz u ovom slučaju nije posve ispravan. Dinoflagellata raz- 

 množuju se samo jednostavnim dijelenjem, a u tom slučaju ne govori se 

 o sporama. 



To bi bile dakako samo moje neke, više osobne primjetbe, inače 

 ponavljam, da je ovo djelo upravo izvrsno. Jest rado pozdravljamo Babica 

 kao marna i savjestna strukovnjaka, koji uz to, kako vidimo, i vrlo dobro 



