203 



droidpolypen des adriatischen Meeres" (Glasnik 1904.) te veli „Babić stellt 

 hier nach der Litteratur eine völlig unkritische Liste der adriatischen Arten 

 zusammen und flickt hier und dort seine eigenen Beobachtungen und Be- 

 trachtungen ein, die oft ein wenig märchenhaft ausfallen" te daje neke 

 primjere. Dalje mu prigovara radi netočne reprodukcije imena, što se me- 

 đutim ima očito pripisati mnogim zaostalim štamparskim pogreškama. 



Dr. J. Hadži. 



Alois Teybner (Wien): Zwei neue Pflanzen von den süddalma- 

 tinischen Inseln (Mit 2 Txg.) Sep. Abdr. a. d. „Österreichischen botani- 

 schen Zeitschrift" 1911. No 12. U ljetu 1911. poduzeta je pod vodstvom 

 dra. A. Ginzbergera a pomoću bečke carske akademije naučna ekspe- 

 dicija na manje južno -dalmatinske otoke u svrhu istraživanja kopnene 

 flore i faune. Pri tome su nađene dvije nove biljke, koje autor opisuje. Atro- 

 pis rupestris (sa školjića, Kamike i Poma zapadno od Visa); primjerci sa 

 Kamika se odlikuju većom čvrstoćom pred onima sa Poma. Drugi je oblik 

 Centaurea pomoensis sa vulkaničke kami Poma, a nije drugo nego fertilni 

 križanac između C. crithmifolia Vis., Friderici Vis., te ih ujedno spaja 

 (razlike su uopće minimalne). 



Dr. J. Hadži. 



Slavko Šećerov : Weitere Farbwechsel- und Hauttransplanta- 

 tionsversuche an der Bartgrundel. Mit 3 Figuren im Text. „Archiv für 

 Entw. Mechanik der Organismen". Bd. XXXllI. Heft 3 4. 



O prvoj objavi ovih eksperimentalnih istraživanja Šećerova bilo 

 je već ovdje govora („Glasnik^' god. XXII. 1910. str. 173J4). U spomenutom 

 referatu bilo je rečeno, da tivuške stavljene u tamu ili oslijepljene po- 

 tamne. Sad je pitanje, ostaje li ta promjena boje i dalje ili se, kao što je 

 to po Fröhlichu u raka Palaemona, pignienat naskoro izgubi. Kako su 

 pokusi pokazali tamna se boja sačuvala i poslije 22 mjeseca, te se može 

 reći, da je promjena bila stalna. 



Dalji se pokusi tiču oslijepljenih tivuški i njihove adapcije na boju 

 okoline, jer prije poduzeti eksperimenti nisu donijeli sigurnih rezultata. 

 Šećerov je došao do slijedećih rezultata: 1. samo onda se oslijepljene 

 tivuške prilagođuju boji podloge, ako se odmah nakon operacije stave 

 pod odnosne prilike; 2. iz toga slijedi, da je u tom slučaju promjena boje 

 fiziološki proces, a prilagodba na boju okoline događa se posredstvom 

 vidnog živca. Kod od dužega vremena oslijepljenih primjeraka preraste 

 naime koža preko mjesta, gdje su oči bile i tako ne može svjetlo dopri- 

 jeti do vidnog živca. 



Treći niz eksperimenata tiče se transplantacije kože. Šećerov je 

 tamno pigmentisane komade kože sa hrbta transplantirao na svijetli trbuh 

 i obratno, zatim sa oslijepljenih (potamnjelih) tivuški na normalne i obratno. 

 Prenese li se svjetla trbušna koža na hrbat, postaje tamnom, ipak ostaje 

 malo svjetlija od okoline. Vjerojatno je, da pigmenat hrbtene kože prelazi 

 na transplantirani komadić bijele trbušne kože. Hrbtena koža se nije dala 

 na trbuh transplantirati (tivuša se dotiče trbuhom dna). Tamna koža pre- 



