208 



K. Babić: Aglaophenia adriatica n. sp. eine neue Hydroidenform 

 aus der Adria. (Mit. 2. Fig. Zoolog. Anzeiger Bd. 37. 1911. S. ö41— 543.) 

 Nekoliko primjeraka hidroidnog oblika, koji nesumnjivo pripada u Jadranu 

 raširenom rodu Aglaophenia našao je autor pri otoku Visu. A. bile su pri- 

 čvršćene na plutajućim algama, te se autoru čini, da ne pripadaju ni jednoj 

 od do sada opisanih vrsta. Najbliže stoji obliku Aglaophenia helleri Markt., 

 te je autor mišljenja, da je od te vrste varijacijom i postala. Razlike između 

 A. helleri i A. adrialica su po autoru skroz kvantitativne naravi t. j. postoje 

 samo razlike u duljinama i veličinama uopće. Autor naglašuje, da je glavna 

 razlika u tome, što su u A. adriatica pojedine hidroteke većma udaljene 

 jedna od druge (po Marktanner-Turneretscheru imaju primjerci rovinjski 

 A. helleri duže članke hidrocladia). 



Žao nam je, ali ovoj „novoj vrsti" ne možemo proreci dugi život. 

 Protivi se postojećim principima, da se postavlja nova vrsta na temelju 

 lih kvantitativnih razlika. Udaljenost hidroteka nije nipošto „diferencia spe- 

 cifica". Autor se je trebao strpiti i pričekati, dok nađe više materijala, a 

 osobito dok nađe potpuno izraštene primjerke sa gonoforama, jer ovako 

 imamo pravo držati, da se radi samo o neizraštenim primjercima. 



Da nam je bilo moguće do materijala doći, mogli bi to i sigurnošću 

 utvrditi. Međutim će bliza budućnost odrediti sudbinu ove „nove vrste". 



Primjećujemo uzput, da je Broch u malo prije referiranoj radnji A. 

 hellen, od koje bi po Babicu imala putem variacije postati njegova A. 

 adriatica izbrisao iz reda posebnih oblika i subsumirao je pod vrst A. 

 pluma (L.) Lamouroux, dakle logično otpada pravo ekzistencije posebne 

 vrste A. adriatica. Broch je povukao cijeli niz tobože posebnih vrsta 

 Plumularia cristata Heller, PL kirchenpaueri Heller, Agi. plama var. dicho- 

 toma Pieper, Plumularia octodonta Heller, te ih sve sabrao pod variabil- 

 nom i vrlo raširenom vrstom : Aglaophenia pluma. 



Dr. J. Hadžži. 



K. Babić: Zur Bionomie von Hebella parasitica (Ciamician). 



Mit. Fig. Zool. Anzeiger. Bd. 38. 1911. Str. 226—230. Lafoea parasitica, 

 kako ju je njezin obretnik Ciamician, a prije (i u „Građi" i u „Über- 

 sicht") i sam autor nazvao, interesantan je oblik, jer po onome, što do 

 danas znamo, a što je već njezin obretnik (g. 1879.) konstatovao, dolazi 

 samo na drugim nekim tekatnim Hidroidima. Zato je po Ciamicianu i 

 nazvana nametnikom (parasitica), premda on sam nije bio toga mišljenja, 

 da bi Hidroid koga se ta Lafoea drži, trpio kakvu štetu, nego je i on već 

 isticao, da baš Lafoea vuče otuda koristi, jer nalazi u Aglaophenie potporu 

 i zaštitu, te se pod tim povoljnim prilikama može bolje razvijati, nego 

 drugi oblici istoga roda, koji slobodno za se žive. Dakle je to takav me- 

 đusobni snošaj, po kome jedna strana ne trpi štete, a druga vjerojatno 

 vuče koristi. Za ovakav slučaj je Fridrich Dahl ustanovio izraz: pa- 

 rabioza, a autor ga u tom kratkom saopćenju primjenjuje, dok je prije 

 („Grada") i sam prema Ciamicianu ovaj snošaj krstio nametništvom. 



Što se tiče samoga opisa oblika i njegovog položaja na podlozi ne 

 donosi autor ništa, s jednim izuzetkom, što ne bi bili prijašnji opisivači 



