215 



Dr. J. Hadži: O podocistama u skifopolipa (Chrysaora). Izra- 

 đeno u komparativno-anatomskom zavodu kr. sveučilišta Franje Josipa I. 

 (Sa 27 slika u tekstu. Preštampano iz 190. knjige „Rada" Jugoslavenske 

 akademije znanosti i umjetnosti. U Zagrebu. Tisak dioničke tiskare. 1912. 



Na istoj pošiljci skifopolipa iz tršćanskog zatona na kojoj je uglav- 

 ljena bila redukcija našao je autor, da neki individui prije nego što pod- 

 padnu redukciji tvore na bazalnom ili nožnom dijelu osobite statoblastima 

 vrlo nalične hitinske ciste ili kapsule i dao im ime: podociste. Svoja opa- 

 žanja objelodanio je djelomično već prije u svojim raspravama, a naročito 

 u raspravi s natpisom: „Über die Podocysten der Scyphopolypen". Biolo- 

 gisches Centralblatt. Bd. 32, 1912. 



U gornjoj raspravi iznosi autor najprije opažanja Herouardova obje- 

 lodanjena u raspravi s natpisom: „Existence des statoblastes chez le scy- 

 phistome". (Compt. rend. de l'acad. T. 145. 1907.) Iza toga niže svoja 

 opažanja i zaključuje, da prema istraživanjima Herouardovim na neodre- 

 đenom skifopolipu i njegovim na skifopolipu od Chrysaore proizlazi: da 

 ta dva oblika skifopolipa tvore na nožnoj ploči (tabanu) podociste tako, 

 da se stanična masa nožne ploče — i to dijelom ektoderma, a dijelom 

 mesenhimatska — s pomoću kružne bore odijeli od skifopolipa, zatvorivši 

 se hitinskim ovojkom. Stanice svježe sačinjene podociste poredane su epi- 

 telijski u jednom sloju, te svaka ima žutanjačku piramidu. Na račun žu- 

 tanjka umnažaju se stanice podociste preturivši periodu mira (latentni 

 život), te od njih postaje mladi skifopolip s embrionskim oznakama". 



Autor se slaže s Herouardom, da se tvorba podocista kao posebni 

 način rasploda stavi u opći razvojni krug skifozoona, ali se protivi tome da 

 bi se podociste mogle direktno isporediti s jajima hidre, kako ih je prvo- 

 bitno ispoređivao Herouard. On dokazuje, da su podociste produkat ne- 

 spolnog rasploda, te da su s biologijskog gledišta isto što i gemule, stato- 

 blasti i si. t. j. rasplodjia tijela, koja mogu preturiti periode nepovoljnih 

 životu prilika i tako spasti vrstu od propasti. 



Da su podociste statoblasti tvrdio je i sam Herouard u svojoj gore 

 spomenutoj raspravi iz g. 1907. 



Od Herouarda je međutim izišla nedavno nova rasprava s natpisom: 

 „Histoire du Kyste pedieux de Chrysaora et sa signification". (Paris. Edi- 

 tion des Archives de Zoologie experimentale. 1912.) 



Hadžijeva istraživanja na koja se iscrpivo osvrće nukaju Herouarda 

 da sada predbježne obje svoje hipoteze o karakteru podocista prima i 

 sam s nekom rezervom. 



Hipotezi da su podociste jaja govori u prilog po njegovu mišljenju 

 Hadžijev nalaz, da sadržaj prokinute ciste može izaći napolje i 

 plivati oduže vrijeme naokolo pomoću staničnih trepavica, a 

 proti toj hipotezi govorio bi Hadžijev nalaz, da ektodermalne sta- 

 nice uzdržavaju svoje stijenke. U ovom slučaju, ako se to stanje 

 trajno uzdržava nepotsjeća, veli Herouard, ta tvorba po ničemu na jaje 

 hidre, kao što je prije uzimao. 



