278 



se je on riješio, da to tako važno pitanje temeljnije prouči, te je u tu 

 svrhu preduzeo naročite studije o biljnogeografskim formacijama spome- 

 nutih krajeva. U tu svrhu proputovao je cijelu Dalmaciju, Hercegovinu, 

 mediteranski dio Crne Gore i Albanije, pa nam rezultat tih svojih istra- 

 živanja iznosi u ovoj radnji. 



Metoda, koju Adamović pri opisivanju formacija upotrebljava, za- 

 htijeva nekoliko riječi u ime objašnjenja. 



Sastojci formacija podijeljeni su na visoko drveće, nisko drveće i niže 

 rašće. Prema učešću pri sastavu formacije i prema važnosti njenoj raspo- 

 redio je sastojke na ove skupine: 1. Visoko drveće: a) Biljke vodilje, koje 

 prevlađuju (koje prave facies), b) Zadružne biljke vodilje, c) Gregarno 

 nagomilani glavni sastojci, d) Mjestimice nagomilani glavni sastojci, e) 

 Raštrkani glavni ili sporedni sastojci, f) Usamljeni (solitarni) sporedni sa- 

 stojci, g) Slučajne (akcesorne) primjese; II. Nisko drveće: a) Zadružni 

 glavni sastojci, b) Gregarno nagomilani glavni sastojci, c) — g) kao kod 

 visokog drveća; III. Penjačice i povijuše; IV. Niže rašće: a) Gregarno na- 

 gomilane pratilice, b) Mjestimice nagomilane pratilice, c) Raštrkane pra- 

 tilice i t. d. Kod formacija, u kojima nema visokoga drveća, otpada po- 

 djela na visoko i nisko drveće, a zamjenjuje se višim rašćem i nižim 

 rašćem. U takom slučaju sastojci višega rašća dobivaju stepene visokoga 

 drveća. Sastojke u formacijama poredao je pisac prema njihovoj čestoći, 

 tako da ona vrsta, koja je u jednoj skupini spomenuta prva, predstavlja 

 najčešću, a ona, koja je posljednja, najrjeđu biljku dotične skupine, od- 

 nosno formacije. Brojevi, koji su dodati pojedinim vrstama, pokazuju stepen 

 količine, kojom se pojavljuju, pri čemu vrste označene sa 5 predstavljaju 

 one, koje najviše obiluju primjercima, dok one, koje su označene sa 1, 

 imaju najmanje individua. 



Od biljnogeografskih formacija spominju se i opisuju ove: 1. Makija, 

 2. Šuma primorskoga bora (Pinus halepensis), 3. Šuma crnoga bora (Pimis 

 nigra), 4. Šuma lovorike (Laurus nobilis), 5. Šuma zimzelenih hrastova, 6. 

 Šuma rogača (Ceratonia Siliqua), 7. Šuma listopadnih hrastova, 8. Listo- 

 padni šibljaci, 9. Žive ograde i plotovi, 10. Pašnjaci i kamenjari, 11. Kr- 

 ševi, stijene i zidine, 12. Morska obala, 13. Bare i ritovi, 14. Korovi, uro- 

 dice i travurine, 15. Kulturno bilje. 



Uz znatniju botaničku literaturu o jadranskom primorju donosi radnja 

 i 24 uspjele vegetacione slike. 



Dr. Aiirel Forenbacher. 



Adamović Lujo: Die Pflanzenwelt Dalmatiens. Leipzig, W. Klink- 

 hardt, 1911., 137 str., 72 table. 



U ukusno opremljenoj knjižici prikazuje nam odlični poznavalac 

 balkanske flore biljni svijet Dalmacije. Djelce, pisano u prvom redu za 

 širu publiku, biti će od koristi i svakome stručnjaku, koji posestrimom 

 Dalmacijom putuje, a nema vremena upoznati se sa dosta razbacanom 

 originalnom literaturom. Dok nas u uvodu upoznaje sa općenim životnim 

 uvjetima, kasnije nam je pouzdan vod po prirodnim formacijama i kul- 



