Glavna skupština od 15. ožujka 1891. 



(držana u dvorani mineraloško - geološkoga zavoda kr. sveučilišta u 11 sati 



prije podne). 



Pošlo je predsjednik kon stato vap, da je broj nazočnih članova 

 dovoljan, lo je otvorio skupštinu ovim govorom: 



Vrlo štovana gospodo ! 



Otvarajući šestu redovitu glavnu skupštinu hrvatskoga pri- 

 rodoslovnoga društva, prije svega mi je kazati, da je ove godine 

 mene zapala dužnost, izvijestiti o stanju i radu našega društva 

 za god. 1889. i 1890., pošto gosp. tajnika dra. Heinz-a cijele 

 školske godine 1889/90. nije bilo u Zagrebu. Gosp. pak knjižničar 

 prof. Bever, koga s radošću vidimo opet u našem kolu, bio je 

 premješten. 



Zadesila nas je pak velika nesreća, jer smo izgubili svoga 

 vrijednoga i revnoga blagajnika, jodnoga od najodanijih prijatelja 

 našega društva, umirovljenoga naime ravnatelja velike gimnazije 

 Karlovačke, dodijeljena kr. zem. vladi, Ignjata Bartulića. Tek što 

 nam je on ne samo riječju, nego i djelom pokazao svoju osobitu 

 naklonost tim, što je preuzeo najnezahvalniju zadaću, zadaću 

 blagajnika, kad nam ga nemila smrt ugrabi naglo 13. studenoga 

 god. 1889. Jednako savjestan u svom javnom životu, kao što je 

 bio neporočan u svom životu privatnom, Bartulić nije priznavao 

 novi hrvatski izum, nije znao za dvije vrste poštenja, kako je to 

 danas ušlo u običaj. 



Nesmiljene Parke nisu se zadovoljile ovom žrtvom, nego su 

 nam za te dvije godine ugrabile još profesora prirodopisa velike 

 realne gimnazije rakovačke, Rudolfa Krušnjaka; umirovljenoga 

 pukovnika Roberta Makvića u Karlovcu i umirovljenoga pukovnika 

 Josipa Sabolića u Belovaru. Nijesmo imali sreće lično poznavati 



I 



