II 



Sabolića, ali znamo, da se je rado bavio prirodnim nankama. 

 Kad je on nar. muzeju poslao fosilnih gasteropodi iz Kovačevcn, 

 našli smo izmedju njih novu vrstu, koju smo zato njemu na čast 

 nazvali Melanopsis Sabolići. 



Kano da to smrti nije već dosta bilo, ona je i god. 1890, 

 kosila u našim redovima. Barun Metel Ožegović Barlabaševački i 

 Belski, c. i kr. pravi tajni savjetnik, c. i kr. državni savjetnik u 

 miru, zaeastni grarljanin gradova Zagreba, Varaždina, Križevaca 

 i Koprivnice itd., poznati dobrotvor i rodoljub hrvatski, od njegova 

 osnutka utemeljitelj hrvatskoga naravoslovnoga družtva, premimi 

 10. veljače u Hietzing-u kod Beča. 



Izgubismo 4. studenoga Dragutina Ljudevita Šoštarića pl. 

 Letovanićkoga, koji tek što bijaše jednoglasno izabran članom 

 ravnateljstva, podje u Osiek za profesora prirodopisa kr. velike 

 realke. Sa Šoštarićem nestade nam vjerna druga i vrstne sile. 

 Premda bolešljiv, posvetio je svoje lažno vrijeme istraživanju 

 karcinološke mikrofaune hrvatskoga kopna, te je napisao vrlo 

 lijepu radnju u „Radu" naše akademije, koja nije imala biti jedina 

 na tom polju, pošto se on odlučio temeljito se baviti tom granom 

 domaće faune. 



Nadalje smo 32. kolovoza iste god. izgubili profesora priro- 

 dopisa Gjuru Sebišanovića. Pokojnik nije doduše bio član društva, 

 ali je zato tim s većim marom radio i pratio razvitak i rad njegov. 

 Treba da mu budemo zahvalni za više priloga, a on nas je smjerao 

 obradovati većim radnjama. Ako i jest u životu imao različit ili 

 nezgoda, to mu ipak nitko ne bi mogao dokazati sebičnost. 



Napokon ako nam je i dužnost izvijestiti samo za g. 1889. 

 i 1890., ipak danas ne možemo zašutjeti, da smo rano u zoru 

 10. veljače o. g. izgubili svoga člana utemeljitelja N. U. nadbiskupa 

 kardinala Josipa Mihalovića, koji je g. 188G. svojeručnim pismom 

 izrazio svoje veselje prigodom osnutka hrvatskoga prirodoslovnoga 

 društva i izjavio se spremnim, upisati se i uplatiti članarinu onaj 

 čas, čim se družtvo oživotori; a to je on i učinio. 



Milim našim pokojnicima bila zemlja laka ! Slava ! 



Ako je nemila smrt pokosila razmjerno mnogo vrijednih 

 'l;mova, to je još veći broj onih članova, koji su za nas moralno 

 umrli, bilo što su istupili, pošto naše društvo ne može dijelili 

 „drobiša", bilo što smo ili po §. 18. društvenih pravila i po 

 zaključku sjednice ravnateljstva od 2G. veljače o. g. morali bri- 



