XI 



možemo mirno duše trpljeti prigovore i nastavljali svoj teški rad 



oko proučanja divne prirode i doviknuli im s velikim pjesnikom : 



„Non ti curar di lor, ma guarda e passa!" 



Teška je rektorova osvada. Možemo li ju ravnodušno napr- 

 titi na naša ledja? Ne, ne možemo, i to tim manje što nije osno- 

 vana, i što je rektorov inače uznositi govor našao velikoga 

 odziva. 



Ne, ne možemo da ne odbijemo od nas tešku osvadu, jer 

 bili darviniste ili protivnici Danvin-ove nauke, gotovo svi su pri- 

 rodnjaci danas descendencijaliste, a da se onako prikazuje teorija 

 descendencije nepatriotičnom, zar bi bilo onda čudo, ako rodo- 

 ljubna mladež zazre od prirodnih nauka? Dakle audiatur et al- 

 tera pars. 



Ma da nam i ta nije nova bila, slušali smo dakle ipak po- 

 zorno onu našega rektora, da se „aristokratska Darwin-ova te- 

 orija o prirodnoj evoluciji rekao bih može primijeniti, kao što na 

 vrste životinja i bilina, tako i na vrste naroda" l ). 



Prirodne nauke, tako zvana teorija descendencije, ne stupa 

 bahato; ne, nego mukotrpnim, požrtvovnim radom nastoji, da 

 dodje do spoznaje. Jedan sanjar, jedan pretjeranac ne ovlašćuje 

 nikoga, da nam dobaci tako tešku osvadu. Znanost postoji od 

 čiste procijedjene nauke, a ne od hira pojedinaca. 



Naša je zadaća proučiti prirodu kakva jest, a ne tek kako 

 bi mi htjeli da ona bude, ili prema tomu kako si je tko a priori 

 izmisli. Upravo zbog toga nijesmo nikada odobravali postupak onih 

 istraživalaca, koji su vični najprije postavljati pravilo, s kojim se 

 onda per fas et nefas moraju slagati prirodne pojave, a što 

 se s tim ne slaže, to naprosto ignor uju ili izopačuju. S tim ljudina 

 dakako ne valja osuditi onih, koji su doduše postavili teorije, 

 j er bez toga nema i s p i t i v a n j a, nema napretka u zna- 

 nosti, ali su ih prvi oborili, čim su se uvjerili, da se one s istinom 

 ne slažu. 



Kad nam drugu ne mogu prišiti, a ono nas osudjuju, jer 

 da se tobože bavimo pustim hipotezama. — A koja li je to zna- 

 nost, koja može bez njih biti? Što bi filolozi bez hipoteza? Šta 

 bi od hrvatske povjesti bez hipoteza? A napokon, kojima je do- 



1 ) Govori izrečeni dne 18. listopada 1890. kod instalacije rektora za 

 školsku godinu 1890/91. u kr. hrv. sveučilištu. U Zagrebu 1890. i23 



