32 



decenija, što oko nje radimo. — Uzmimo na pr. za prispodobu 

 domaću zbirku nar. muzeja u Budimpešti; ona ima 310 ptičjih 

 vrsta od 330, koje su ubilježenc kao sigurne pripadnice faune 

 Ugarske. Izmegju tih zabilježen je megjutim Erithaeus Wolfi 

 (Brchm), koji nije prava zoološka vrsta, jer mnogi danas za nj 

 tvrde, da nije drugo nego stari Erithaeus (ili Cycmecnlci) cya- 

 necula (Wolf). Zapisati je nadalje Ginclus meianogaster Brehm, 

 koga mnogi smatraju jedva za suvrstu ili odliku običnoga Ginclus 

 einelus (L). Navedene su kao vrste Lantus major Pali. i L. 

 Homeijeri Cab., koje većina smatra za proste suvrste od L. ex- 

 cubitor. Madanisz-ev Garduelis albigularis nije nego individualna 

 odlika obične češljugarke. Napokon Tetrao hybridus L. nije tako- 

 gjer zoološka vrsta, nego poznati polutan od T. urogallus L. i 

 T. tetrix L. Time ne mislimo nikomu nametati svoga mnijenja, 

 nego jedino radi navedenoga sravnjivanja morali smo svesti na 

 jednako razmjerje zoološke vrste našega i magjarskoga popisa. 

 Prema tomu računu valja dakle iz navedenoga broja od 310 pti- 

 čjih vrsta odbiti svih sada spomenutih G vrsta, a po tom računu 

 ima onda budimpeštanska zbirka samo 304 ptičjih vrsta. Ako 

 hoćemo pak priznati svih 310 vrsta — po shvaćanju popisa ptica 

 Ugarske, — onda moramo našemu popisu dodati još tri broja, jer 

 su i u našoj zbirci zastupane suvrsti ili odlike Ginclus meiano- 

 gaster, Lantus major i Garduelis albigularis : po ovakvom raču- 

 nanju ima dakle naša domaća sbirka 307 ptičjih vrsta. 



Mi smo toliko postigli, premda kod magjarskoga muzeja radi 

 eno već treća generacija — od god. 1807 —, kod nas tek prva. 

 Zaklade i dotacije budimpeštanskoga muzeja jesu obilne ; naša je 

 dotacija jedva dovoljna za pokriće svakidanjih potreba, a muze- 

 jalna je zaklada otugjena svojoj svrsi. U Budimpešti je ornito- 

 logiji namijenjen čitav čovjek, na glasu ornitolog dr. J. Madarasz ; 

 kod nas je vidjeti dosele rad jednoga jeditoga čovjeka za sve 

 struke zoologije, zato neke struke nijesu dakako još nimalo za- 

 stupane. U Ugarskoj se svijet, naročito aristokracija i domaći 

 prirodopisci, mnogo brinu za popunjenje zbiraka, osobito ornito- 

 loške, za koju čuvari sami ne mogu gotovo ništa bez pomori 

 lovaca, šumarnika itd. : kod nas propadaju čosto najveće rijet- 

 kosti, radi prirogjene naše lijenosti, pošto je mnogim velika muka 

 saviti smotak i predati na poštu ubijenu pticu, za koju bi naš 

 zavod rado platio poštarinu. 



