175 



RAZLIČITE VIESTI. 



Bieli srndać (Capreolus capreolus [L.] 5 alb.) Posre- 

 dovanjem prof. P. Furlića u Osieku nabavio je nar. zoološki 

 muzej za svoju zbirku prekrasna eksemplara sindaca kao snijeg 

 bijela. Vrijedno je da pokažemo ovdje ono, što je o tom srndaću 

 pisao spomenuti profesor ravnatelju zavoda. Evo pisma, koliko 

 se tiće ove stvari : 



U Osieku. 12. svibnja 1890. 

 Veleštovani gospodine ! 



Ovdje prieko nisu biele srne u obće baš osobito riedke, nu 

 ipak tako čisto bielih, kao što je ona poslana, ne će se skoro 

 naći. Gospodština kneza Lippe-a i nadvojvode Albrecht-a ima na 

 svojih i manjih prieko u Ugarskoj ćitavih čopora srna, te se medju 

 njima nacije po koja šarena ili biela, na koje šumari imadu oso- 

 bito paziti i čuvati ih. To zvjerokradice dobro znadu, pa da go- 

 spoštinskim šumarom i drugim činovnikom načine neprilike, vre- 

 baju upravo na takove eksemplare. Prije tri godine kupio je 

 mesar u mojem susjedstvu donesenu iz prieka bielu srnu za istu 

 cienu, kao što i običnu .srnu. Meso je izsjekao, a kožu prodao za 

 malen novac. Ta srna bijaše doduše biela, ali je ipak bilo mjesta, 

 gdje je probijala dlaka obične boje. Kao što ova spomenuta srna, 

 tako je i poslani srndać pao žrtvom osvete, nu na sreću donesen 

 je u Osiek na prodaju. Ubijen je pako 11. studenoga 1889. u 

 šumi Ky-Làsko u županiji baranjskoj. Ovdje ga je kupio neki 

 mesar bez sumnje za malu cienu i meni ponudio na prodaju. Ja 

 nisam ni za cienu pitao, jer ovakve raritete ne imaju nikakve 

 mednosti za našu gimnazijalnu zbirku, gdje nema nikakva eksem- 

 plara obično boje, pošto bi po ovako bielom ekscmplaru dobili 

 učenici krive pojmove o srni. U prvi mah nisam mislio, da bi 

 narodni muzej mogao trebati srndaća bez rogova. Da su rogovi 

 razviti bili, tada ne bi bio propustio, a da Vam ne javim, da se 

 moži* kupiti. — — — — — — — — — — — 



Sa osobitim štovanjem Vaš iskreni prijatelj 



F. Furlić. 



