182 



snošaju živuće bakterije. Najjači argumenat za ispravnost svoje 

 tvrdnje nazire Scherffel u konstatovanju životnih pojava, koji su 

 jedini kriterij organizama. On je u istinu vidio, da končići sukce- 

 sivno odjeluju malene, slobodno gibive ciancico. Ovaj pojav sam 

 za sebe govori odlučno za balerijsku narav njihovu, jer se nikako 

 ne bi dao dovesti u sklad s predpostavom, da se tu radi o se- 

 kretima, kako hoće Jost. Pribrojimo li k tomu još nmožtvo drugih 

 osebina, koje sve govore protiv sekretske naravi ovih ustroja, kao 

 što su: netopnost u alkoholu, vrućoj vodi, lužiji, omasti van je 

 s anilinskim mastilima, optička svojstva, nazočnost njihova ne 

 samo na žlijezdama, nego i na drugim stanicama epidemie, dapače 

 na raznim drugim objektima, kojih ima slučajno u šupljinama, 

 promjenljiva njihova množina u različno doba godine itd., to je 

 evidentno, da se Jostova tvrdnja ne može održati i da oni končići 

 mogu biti samo bakterije, koje se nastaniše u šupljinama potaj- 

 ničinih ljusaka. 



Scherffel najzad u obim svojim radnjama spominje još dva 

 momenta, u kojima takodjer nazire nepobitan dokaz, da su opisan 

 končići bakterije, a ne sekreti. On govori o zooglejama, kojih da 

 je u šupljinama naći, pak tvrdi, da su sastavljene od bakterija, 

 posve identičnih s onim štapićima, koji su na žlijezdama i koji su 

 po tome takodjer bakterije. A osim toga tvrdi, da su štapići na 

 žlijezdama i u zooglejama kadšto razgranjeni vrlo karakteristično 

 i pravilno. On nam je slika takih razgranjenih končića prikazao 

 u jednoj i drugoj svojoj radnji. Budući da tako tipično razgra- 

 njenih sekretnih končića nema, ili do danas barem nijesu poznati, 

 to pisac misli, da je razgranjenje u ovom slučaju najbolji dokaz 

 za to, da su ti končići organizmi, a budući to, da mogu biti 

 samo bakterije. 



Što se ovih posljednjih dvaju momenata tiče, ja Scherflelovih 

 navoda ne mogu potvrditi, da zato ni malo ne sumnjam o bak- 

 terijsku narav opisanih končića. Da u šupljinama ima gdjegdje, 

 koliko sam ja vidio, naročito medju glavičastim žlijezdama, na- 

 gomilanih bakterija — skupina, kojih su elementi sigurno iden- 

 tični štapićima, koji sjede na samim žlijezdama, to stoji. Ima li 

 medjutim Scherffel pravo, što te skupine zove zooglejama, to 

 dvojim. Meni se čini, da nemaju vrlo bitnoga obilježja svake 

 zoogleje, na ime tendencije pojedinih elemenata, da membrane 

 svoje dijelomice pretvaraju u sluz. Toga ja nijesam mogao za- 



