2 
ogsaa hastigheden. Naar en strøm sættes i gang i Europa og galvano- 
*-eternaalen i modtagerapparatet i Amerika gjør et udslag, betyder 
altsaa ikke dette, at elektronerne eller elektriciteten i et øieblik farer 
fra Europa til Amerika, men det betyder bare, at elektronerne i hele 
telegraftraaden paa engang sætter sig i bevægelse. Det samme vilde 
jo være tilfældet med en rørledning fuld af vand. Begynder man at 
pumpe ind vand i ledningen, saa begynder straks vandet at rende ved 
den anden ende af røret. 
Vi skal nu se lidt paa det, vi kalder magnetisme. Denne kraft 
kan ogsaa henføres til en fundamental egenskab ved elektronerne og 
de positivt ladede atomer. De kræfter, vi hidtil har behandlet, nemlig 
tiltrækningen mellem elektroner og positive atomer og frastødningen 
mellem elektroner indbyrdes og mellem positive atomer indbyrdes, 
kaldes elektrostatiske kræfter, fordi de findes imellem. hvilende elektri- 
citetsmængder. Bevæger derimod elektriciteten sig, saa optræder der 
nye kræfter. Hvis to elektroner bevæger sig side om side gjennem 
rummet, vil der optræde en ny kraft, en tiltrækning mellem dem, 
saa at de alt ialt frastøder hverandre med en mindre kraft end før. 
Denne tiltrækning øger med hastigheden. Naar de bevæger sig med 
lysets hastighed, saa er tiltrækningen lig deres elektrostatiske frastød- 
ning, og de vil overhovedet ikke virke paa hverandre. Ligedan gaar 
det, naar to positivt ladede atomer bevæger sig side om side. Bevæger 
en elektron og et positivt alom sig side om side, vil der optræde en 
frastødning, der delvis neutraliserer deres tiltrækning. Er hastigheden 
vokset til lysets hastighed, vil de heller ikke virke paa hverandre. 
Disse nye kræfter, der saaledes optræder under elektricitetens bevæ- 
gelse, kaldes magnetiske kræfter. Dette er ogsaa grundegen- 
skaber, der ikke kan forklares. Ved hjælp heraf kan man forklare 
alle elektrodynamiske og magnetiske virkninger, f. eks. at 2 parallele 
strømledninger, hvor strømmen har samme retning, tiltrækker hver- 
andre, samt at de frastøder hverandre, naar strømretningen er modsat. 
To eirkelstrømme, der stilles ved siden af hverandre, saaledes at strøm- 
retningerne er parallele, vil følgelig tiltrække hverandre. Dreies 
den ene om, vil de frastøde hverandre. De vil saaledes opføre sig som 
2 magneter, hvis uensbenævnte poler tiltrækker hverandre og hvis ens- 
benævnte poler frastøder hverandre. 
To bevægelige cirkelstrømme vil indstille sig saaledes, at de bliver 
parallele og saaledes, at strømretningen er den samme i begge. 
