82 
Som tidligere nævnt er røien en arktisk fisk, som i det nordlige Norge 
baade kan træffes i havet og i det ferske vand. Skjællene i de epi- 
glaciale afleiringer fortæller os, at under den senglaciale periode her- 
skede der ved Bergenskysten et klima som ved Finmarken i vore dage. 
Røien fandt saaledes den gang i Bergens stift ganske anderledes gun- 
stige livsbetingelser end i nutiden. I denne forbindelse kan nævnes, 
at der er en anden af vore ferskvandsfiske, stiklingen eller stensilden 
(Gasterosteus aculeatus), som ogsaa synes at være indvandret 
under denne periode. Som allerede nævnt af docent Kolderup i ,Ber- 
gensfeltet og tilstødende trakter i den senglaciale og postglaciale tid* 
(p. 125) forekommer stiklingen i en hel række indsjøer paa Bergens- 
halvøen, Ulvenvand, Søftelandsvand, Kallandsvand, Titlestadvand, 
Krokeidvand, Apeltunvand, Iglevand, Gravdalsvand o.s.v. Alle disse 
indsjøer ligger lavere end det epiglaciale trin, nogle af dem ligger dog 
i en høide, som nærmer sig dette trin. I høiereliggende indsjøer har 
jeg endnu ikke, trods ivrig søgen, kunnet paavise stiklingen. —Stik- 
lingen er en forholdsvis svag svømmer, den maa derfor være ind- 
vandret i ferskvandene i den epiglaciale tid, da de stod i forbindelse 
med havet. Stiklingen findes ikke alene i indsjøer fra den epiglaciale 
tid, men ogsaa i dem af postglacial og af endnu yngre datum, ligesom 
den den dag idag er meget almindelig i alle lune viker langs Bergens- 
kysten. Røien synes derimod ikke at have indvandret efter den epi- 
glaciale periode. Vi kan vel finde den i ganske lavt liggende ind- 
sjøer (jeg skal her blot nævne Evangervandet), men som det synes kun 
naar de staar i forbindelse med høiereliggende epiglaciale. Ligger 
disse indsjøer derimod isoleret, saasom Krokeidvandet i Fane, vil 
røien mangle blandt de fiskearter, som forekommer i vedkommende 
indsjøer. 
Men hvorledes er forholdet i det østlige Norge? Er ogsaa der 
røien indvandret i indsjøerne i den epiglaciale tid? Professor Collett 
omtaler at den skal forekomme i en del lavtliggende sjøer i Hadeland, 
paa Eker og i Smaalenene. Røiens forekomst i disse staar sikkerlig i 
forbindelse med den epiglaciale periode. Siden den tid har landet i 
det østlige Norge hævet sig 180—200 m. — mindst har hævningen væ- 
ret ude ved kysten — og ved Kristiania endog 215m. De fleste, om 
ikke alle, af disse sjøer har ikke en saadan høide over havet. Tænker 
vi os nemlig fjeldmassen afjevnet til en vandret flade, vilde Smaa- 
lenene faa en høide over havet af 105 m., Akershus af 220m. Det 
