83 
meste af Smaalenene og en større del af Akershus vilde saaledes i den 
epiglaciale tid have ligget under havets overflade. 
Stipendiat H. Huitfeldt-Kaas skylder jeg tak for en detal- 
jeret fortegnelse over røieindsjøer i Nedenæs, Bratsbergs og Buskeruds 
amter. Af indsjøerne i Nedenæs synes ingen at ligge over den øverste 
marine grænse, den høiestliggende af de i fortegnelsen nævnte sjøer, 
Gangvand, ligger nemlig 164 m. 0. h. I Bratsbergs amt synes de fleste 
sjøer at ligge paa det epiglaciale trin eller under, jeg skal her kun 
nævne nogle: Tinsjø (188m.), Stavsjø (84m.), Bjaarvand (73 m.), 
Bandak (72m.), Flaavand (70.6m.) o s. v. Kun nogle ganske faa 
sjøer, saasom Vinjevand (460 m.), Folsjø (218 m.) og sandsynligvis Sjaa- 
vand paa grænsen mellem Hjartdal og Gransherred, synes at ligge 
høiere end den epiglaciale grænse. I Buskeruds amt ligger Randsfjord 
(134 m.), Krøderen (132 m.) og Tyrifjord (63 m.) lavere.!) Sandsyn- 
ligvis er det samme tilfælde med røieindsjøerne i Norderhov, for nogle 
af disse mangler jeg dog opgaver over høiden over havet. Over den 
epiglaciale grænse ligger blandt andre Norefjord (275 m.) og sandsyn- 
ligvis Glæssjø paa grænsen af Sigdal og Krødsherred. Inden Nede- 
næs, Bratsbergs og Buskeruds amter synes saaledes røien at have sin 
hovedudbredelse i de lavereliggende indsjøer. Den maa ogsaa i disse 
tre amter betragtes som en relikt form fra den senglaciale periode. 
Men i det østlige Norge skulde røien have sin største udbredelse 
tilfjelds inden birkeregionen, hvad ogsaa Lilljeborg omtaler i 
, Sveriges och Norges Fiskar* (IL, p. 622). I Gudbrandsdalen forekom- 
mer den saaledes i Vaalesjø, Furusjø, Fæforvand o.s.v., indsjøer som lig- 
ger ca. 900 m.o. h. og i Østerdalen findes den i Storsjø (251 m.), Ossjø 
(439 m.), Fæmundsjø (663 m.), Aursundsjø (696 m.), Sevalen (725 m.) 
o.s.v. I brev har stipendiat Huitfeldt-Kaas meddelt, at efter hans 
formening har røien oprindelig ikke hørt hjemme i Gudbrandsdalen. 
Det er sikkerlig ogsaa tilfældet i de høiere liggende dele af Østerdalen. 
Det vil dog være af stor interesse at faa nærmere undersøgt røiens ud- 
bredelse i denne dal, særlig om den kan sættes i forbindelse med ud- 
bredelsen paa den svenske side af grænsen. 
Fiskeriintendant Lundberg har i ,Om svenska insjøfiskarnas 
utbredning* (p. 42 og p. 75) nærmere omhandlet røiens udbredelsesom- 
raade inden Sverige. Røien har her to skarpt adskilte omraader, et 
1) Mjøsen (122 m.), der ligger paa samme geologiske trin som Randsfjord 
og Krøderen, mangler røie, medens den forekommer i de to andre indsjøer. 
