85 
Planterigets livsformer. 
(C. Raunkiær: Planterigets livsformer og deres betydning for geografien. 
Kjøbenhavn og Kristiania 1907). 
Af mag. sc. Ove Paulsen, Kjøbenhavn. 
Plantegeografien, den videnskab, der karakteriserer og sammenlig- 
ner de forskjellige egnes plantevekst, har i tidernes løb undergaaet store 
forandringer. Humboldt, den første egentlige plantegeograf, søgte 
at skaffe sig overblik over vegetationernes forskjelligartethed ved at be- 
tragte dem ,fysiognomisk*, idet han opstillede en række typer (,plante- 
former”, fysiognomiske livsformer), som 1 store træk bestemmer na- 
turens fysiognomi paa de forskjellige steder af jorden. Eksempler paa 
saadanne ,plapteformer* er: palmer, mimoser, kaktus, lyngplanter, 
lianer, bregner, græs, pile, laurbær. Hver af disse har sine egne livs- 
krav og derfor sin egen voksekreds, palmer i troperne, lyngplanter i 
Sydafrika og Nordeuropa o. s. v. 
En anden betragtningsmaade er den floristiske. Den undersøger, 
hvilke arter, slegter og familier af planter, der karakteriserer hver 
jordegn, og hvilke faktorer (klima, jordbund) der bestemmer deres 
fordeling. J. F. Schouw, en af denne retnings vigtigste repræsen- 
tanter, karakteriserer f. eks. de arktiske lande som ,saxifragernes og 
mosernes rige" og de nordlig tempererede lande som ,de skjærm- og 
korsblomstredes rige". 
Men efterhaanden som den mere moderne biologi vandt terræn, 
lærte man at opfatte arterne ikke blot som systematiske enheder, men 
som levende væsener, der baade kan reagere paa paavirkninger udefra 
og selv kan paavirke hinanden. Paa denne maade kommer plante- 
geografien ikke blot til at behandle arterne og deres fordeling, men 
ogsaa samfundene af arter og individer. E. Warmings ,Plantesam- 
fund* er i denne retning et banebrydende verk. Heri behandles f. eks. 
lyngheder, fjeldmarker, græsmarker, løvfældende skoge som samfund 
af arter, der er afhængige af de samme kaar og har visse fælles egen- 
skaber. Det sidste viser sig ofte ved, at de hører til samme livs- 
form. Dette begreb tages her biologisk: Livsformernes kjendetegn 
er f. eks. livsvarighed, størrelse, skuddenes bygning og retning, bla- 
denes form, størrelse og bygning o. s. v. Et løvfældende træ er f. eks. 
en livsform, andre er: aakandeform, lyngagtig smaabladet busk. 
Men Warming opstiller ikke livsformerne saa skarpt overfor hinanden, 
