98 
I 1870 fandt man i nærheden af Stenkjær en kjøkkenmødding af 
megen betydning. I 1900 fandtes paa Jæderen nogle kulturlevninger, 
der arkeologisk blev opfattet som kjøkkenmøddinger. Da det ma- 
teriale disse ydede ikke var stort, blev de lidet paaagtede, og modtoges 
navnlig af arkeologerre med skepsis, efter min mening ganske med 
urette, da de geoiogiske kjendsgjerninger var fuldt tydelige til, at de 
kunde henføres til ældre stenalder. Høsten 1907 fandtes endelig den 
kjøkkenmødding, der nedenfor skal beskrives i korthed. Det er da 
et eiendommeligt forhold, at man ikke udenfor Jæderen og de frugt- 
bare egne ved Trondhjemsfjorden har fundet kjøkkenmøddinger i 
Norge. Forklaringen herpaa ligger sikkert ikke i et enkelt forhold 
alene; man maa vistnok regne med en sum af samvirkende omstændig- 
heder, som man endnu ikke har tilstrækkelig kjendskab til. 
Jæderen, det flade, skogløse kystlandskab, otte mile langt og 
to mile bredt, med brune heier og torvmyr, med indsjøer og bakker, 
og med gaardene klyngevis, spredt, er for arkeologen en sjelden 
rig fundkilde. Og særlig rigt er Jæderen paa stena!dersfund.” Geolo- 
gisk er nemlig Lister og Jæderen morænelandskaber, dannede af is- 
tidsbræernes arbeide. Saaledes kan det forklares, at der i den stenede 
Jæderjord findes blokke af alle slags fra Kristianiatrakterne, og side 
om side hermed flintknoller fra Aalborgegnen i Jylland. Jæderen og 
Lister er derfor de eneste landskaber i Norge, der har ydet en sten- 
aldersbefolkning lidt flint til redskaber og vaaben. Disse omstændig- 
heder i forbindelse med selve landskabernes særegne karakter, har be- 
virket, at stenalderen paa Jæderen og Lister har faaet et særpræg, som 
ikke findes ellers i norsk stenalder. 
I den nordlige del av Jæderen, Tungeneshalvøen, er bakke- 
landskabet en gang imellem afbrudt af en virkelig fjeldknaus, som 
oftest af en fyllitisk lerglimmerskifer, af kambrisk-silurisk alder. Paa 
en saadan fjeldknaus ligger gaarden Vistei Randeberg pgd., 10 km. 
n.n.v. for Stavanger by, med vid udsigt til alle verdenshjørner, havet 
i vest og syd, Ryfylkefjeldene i øst og ølandskabet 1 fjordene mod 
nord. Gaar man nedover fra gaarden, der ligger 34 m. o. h., til den 
store bugt ved Kvernevigen syd for Vistegaardene, træffer man i en 
vis høide flere jættegrydelignende huler i fjeldet;; paa vestlandet bærer 
de det gjængse navn hellere, hvormed menes en fremspringende 
klippeafsats, der danner en hule; i den største af disse hellere, der af 
