104 
alkefugle (alke, lomvie, lunnefuglen) og skarven gjenfindes den 
dag idag 1 ikke smaa mængder paa Norges sydligste fuglevær, paa øen 
Rott, ca. 5 km. vest for Vistebopladsen. Det er da troligt, at der 
allerede i stenalderen her har været drevet den samme jagt som nutil- 
dags paa eg og fugl. 
Ogsaa fiskearterne fortjener at fremhæves :som belysende 
Vistebeboernes levevis. Arter som iorsk og kolje (hyse) forudsætter 
fiske fra baad med krog. Stenalderens baade kjendes vistnok ikke, 
men nedenfor skal vises, at fiskekrogene meget vel kjendes. 
Det store bidrag, som hele denne rige fauna yder til forstaaelsen 
at beboernes liv, vil give stof til specialundersøgelser. For den almin- 
delige betragtning vil det være nok at forestille sig, hvorledes sten- 
aldersmenneskene drev sin daglige jagt ved de mange smaa, sivbe- 
voksede indsjøstrande, hvorledes de her nedlagde ænder og lappedyk- 
kere — hvorledes de i skogen jagede de større dyr, hvoriblandt ho- 
vedvildtet : vildsvinet, og endelig hvorledes de, ved siden af indsamling 
af skjæl, roede ud paa dybet og fiskede, og derhos ogsaa jagede sjø- 
fugle fra baad. For arkeologen er kundskaben om jagt- og fiske- 
metoder et vigtigt led til forstaaelse af kulturen. Ved Vistefundet er 
det første gang, at der er fremkommet stof hertil i norsk stenalder. 
Omkring ildstederne fandtes endel rester af trækul; disse er 
bestemte af hr. professor dr. H. Gran, der velvilligst har meddelt, 
at der fandtes fem forskjellige arter: asp (Populus tremula), 
birk (Betula sp.) furu (Pinus silvestris) ek. (Quer- 
cus sp) ogor (Alnus sp.). Som bekjendt er det adskillige men- 
neskealdre siden der voksede skog paa Jæderen. Det vides dog, at 
der for ikke altfor mange hundredaar tilbage voksede gode ekeskoge. 
Den i Vistedyngen fundne flora bekræfter den ovenfor gjorte antagelse 
om, at Jæderen i ældre stenalder har været adskillig skogbevokset. 
Et vigtigt træk for tidsbestemmelsen er det, at eken forefandtes. Der- 
imod er det ikke det mindste paafaldende, at der ikke fandtes gran, 
da det neppe er sandsyniig, at granen i forhistorisk tid har vokset 
paa Jæderen. 
& 
Under gravningen i dyngen blev der ogsaa fundet rester af et 
menneskeskelet; det var desværre ikke helt og benene var i 
tidernes løb gaaet i stykker paa mange maader. Det er dog lykkedes 
