108 
ganske simple stene. Det kan ikke i hvert enkelt 
tilfælde paavises, hvorledes disse fiskesøkker har 
seet ud. Videre ved vi intet om, med hvilke spe- 
cielle redskaber man præparerede fisken til spis- 
ning. Man har vel brugt sine stenknive, om det 
vel ogsaa er sandsynligt, at man har havt kniv- 
redskaber af ben. 
Af en bestemt type harpuner fandtes der i 
Vistedyngen adskillige stykker, nemlig fragmenter 
og forarbeider af mindst 8—10 harpuner med 
længdefurer for indsættelse af flintegge 
(fig. £. Denne merkelige harpunform, hvis brug 
nedenfor skal diskuteres, er i almindelighed til- 
dannet af mellemhaandsben til bitær at elg 
(H. Winge), og paa den ret eiendommelige 
maade, at man benyttede den naturlige marv- 
hulhed i knokkelen som udgangspunkt for 
den ene længdefure. Der findes eksemplarer 
med furer i begge sider (bisymmetriske) og 
eksemplarer med furer kun i den ene side 


(asymmetriske). Det afbildede stykke, fig. 4, 
er fra en skaansk torvmyr; flinteggene er 
indsat 1 furerne med en harpikslignende 
begmasse. Paa eksemplarerne fra Viste 
fandtes i intet tilfælde flinteggene eller 
harpiksmassen bevarede. Dette beror lige- 
frem derpaa, at stykkerne er itubrukne, 
ødelagte fragmenter, «hvori man naturligvis 
ikke lod de kostbare flintegge blive sid- 
dende. — I min udførlige afbandling om Viste- 
fundet i Stavanger Museums aarsberetning 
har jeg gjort en liden undersøgelse over 
denne harpunforms udbredelse i nordisk 
stenalder, for derigjennem at forstaa betyd- 

ningen af dens forekomst i Vistedyngen. 
Fig. 3. Det viser sig da, at den ikke findes uden- 
Benhar- 


for Norden og de østlige dele af Østersjø- 
pun fra 
Danmark Jandene. Den er fundet i en torvmyr i det Fig.4. Benharpun fra 
(Efter S. G Skaane. (Efter skitse 
Miller). vestlige Polen, seks gange 1 torvmyrer i af forf.). 
han) kap] 
