109 
Østpreussen, et par gange i torvmyrer i Brandenburg. — Videre 
er den fundet paa en stenaldersboplads i Estland, lige ved den 
finske bugt. I Danmark er den fundet i et antal af henved 
50 stykker, væsentlig paa Sjælland og kun en paa Jylland og 
en paa Fyn. Den findes oftest i torvmyrer, et forhold, som vender 
tilbage ogsaa ved formens forekomst i Skaane, hvor den er fundet i 
optil 50 eksempl. Nordenfor Venertrakten er denne form hidtil aldrig 
fundet. Stykkerne fra Viste er da de første norske eksemplarer af 
typen. — Det er endvidere ved et par heldige fund paavist, at denne 
type er karakteristisk for den del af ældre stenalder, der gaar forud 
for de danske kjøkkenmøddingers tid. Den er ikke fundet i disse 
og ansees derfor at tilbøre aneylustidens jægerkultur, der hidtil kun 
har været repræsenteret ved fund fra Østersjølandene, og paaviselig 
har havt sit centrum i Sjælland—Skaane. Der melder sig da det 
spørgsmaal, hvorledes disse fakta kan bringes til at stemme med det for- 
hold, at Vistedyngen tilhører kjøkkenmøddingernes tid.) Det er altsaa 
her første gang at denne form optræder i denne tid, mens den i de cen- 
trale dele tilhører aneylustidens stenalderskultur. Man skulde kunne 
tænke paa, at denne jægerkultur har havt en langsom udbredelse til de 
perifere dele af Skandinavien, og at den saaledes først i tapes-littorina- 
tid naaede Jæderen. I øieblikket er det vel denne antagelse, der har 
mest for sig. Men der er mange forhold her, som ikke kan tydes med 
det forhaandenværende kjendskab til nordisk stenalder. Materialet 
er endnu for lidet. Hvorledes f. eks. forklare, at denne harpunform 
mangler langs hele Sveriges vestkyst nordenfor Gøteborg og fra hele 
det østlige Norge? I Jylland manglede den ogsaa saagodtsom. Endvi- 
dere bør det fremhæves, at mens denne form i aneylustidens jægerkul- 
tur knyttedes til indsjøbopladse, optræder den her ved en kystdynge. 
De arkeologiske forhold ved disse problemer hænger sammen med 
grundspørgsmaalene om indvandringer og kulturens udbredelsesveie. 
For tider tør man ingen bestemt mening udtale om disse ting. Der 
skal dog tilslut peges paa en meget vigtig omstændighed, som hr. in- 
spektor Winge har fremhævet: det er hidtil ikke lykkedes at paavise, 
af hvilket materiale disse nordiske benharpuner har været tildannet. 
1) Til orientering skal her anføres, at den ældre, nordiske stenalder nu kan 
deles i to stadier: et nedre, ældre, repræsenteret ved en i udbredelse begrænset 
jægerkultur i ancylustid: et øvre, yngre, der er repræsenteret ved tapes-litto- 
rinatidens kjøkkenmøddinger. 
