JA 
der tildels tør være brugt ved arbeidet i skind. De er oftest tildan- 
nede af mellemhaandsben af større pattedyr og har et spidst parti 
fælles. Brugen af dem er dog ikke let at angive for hvert enkelt 
tilfælde. De findes i et stort antal fra danske kjøkkenmøddinger 
og fra svenske bopladse. Til syarbeidet maatte man have traad, og 
denne har man skaffet sig af senerne af de større pattedyr. Naar 
skindfælderne var syet sammen, enten det nu var til klær, støvler, 
telte, baader etc., saa gjaldt det at glatte ud sømmene, saa de 
ikke generte ved nogen ujevnhed. Saadanne glattere dannedes af 
benknokler og kunde forøvrigt bruges til andet syarbeide. De kjen- 
des fra mange omraader i nordisk stenalder; i Vistedyngen fandtes 
et par stykker, der maa antages at have været saadanne glattere. 
Til det daglige arbeide paa bopladsen eller udenfor den udkræ- 
vedes endnu flere redskaber; endei af de vigtigste vil bli omtalt neden- 
for under behandlingen af stensagerne. Endnu gjenstaar dog nogle 
ben- og hornredskaber, hvis brug kun kan angives i sin almindelighed. 
Af hjortens takker, særlig de ydre, spinklere, tildannede man i 
nordisk stenalder et redskab, der tjente til arbeidet 1 flint. Ved den 
finere tilhugning af flinten kunde man ikke nøie sig med de almindelige 
ovale bankestene, idet disse vilde give for sterke slag. Man benyttede 
da en hjortetak, hvis spids tildannedes paa en bestemt maade, og som 
man pressede mod flintemnet; herved afspaitedes smaa, fine flint- 
spaaner. Slagstokken, som man derfor kalder dette hjortetak- 
redskab, er fundet i hundredevis i Danmark i kjøkkenmøddingerne og 
udenfor dem, men ikke en eneste gang i Sverige. Vistefundet gav to 
saadanne hjortetakker, der saaledes for første gang er fundet i Norge. 
En videre benyttelse af hjortens tak foreligger i en merkelig liden 
hornøks, sleben, og af en interessant type. Den har slegtskab med 
øksetyper, der tidligere er fundet i sten paa vestlandet. Desuden 
fandtes en benmeisel, ganske liden og meget smukt tildan- 
net. Af elgens takker dannede man i stenalderen nogle økser, hvori 
der boredes skafthul. Sandsynligvis er der et fragment af en saadan 
elgtakøks i materialet fra Vistedyngen. Arkeologisk har dette 
betydning, da typen ikke er almindelig i nordisk stenalder. Tøvrigt 
findes der fragmenter og forarbeider til benredskaber i mængdevis; 
de har kun interesse af mere speciel art og forbigaaes derfor her. 
% pr 
* 
Spredt mellem skjællaget fandtes her og der en enkelt flintflis, 
affald efter arbeidet med redskaberne, og af og til et mindre flint- 
