196 
livsvilkaarene og dens historie. Et sammenfattende verk om Alpernes 
plantevekst fra hans haand er derfor en ikke liden begivenhed i den 
botaniske litteratur. Og bogen faar øget værdi derved, at afsnittene 
om blomsterbiologi, frøspredning og vegetationens historie er udarbei- 
det af tre af Schröter's elever (A. Giinthart, P. Vogler og 
Marie Brockmann-Jerosch), som har gjort disse emner til 
sit specialstudium. 
Man merker snart under studiet af bogen, med hvilken sagkund- 
skab forfatteren har gaaet til sit arbeide. Det fremlagte stof af iagt- 
tagelser — egnes især, men ogsaa andres — er overvældende rigt; 
bogen bliver herved for botanikerne et kildeskrift af rang, hvor man 
vil kunne finde mangen en værdifuld og ellers vanskelig tilgjængelig 
oplysning. Mer det eiendommelige er, at uagtet bogen er saa opfyldt 
af detaljer og materialet træder saa sterkt frem. bliver fremstillingen 
ikke derfor trættende. Forfatterens begeistring for sit emne giver de 
ytørre" data liv, man rives med og stanser ikke før man har læst det 
henved 800 sider sterke bind tilende. Særlig fængslende er skildrin- 
gen af alpeengene med deres brogede flor af græs, halvgræs og farverige 
fjeldplanter. Af de 274 for det meste udmerkede tekstfigurer er den 
største del originale. 
Bogen maa varmt anbefales ogsaa norske naturvenner, saa meget 
mere som vort fædrelands natur frembyder saa mange lighedspunkter 
med den schweiziske. 
— Netop naar man staar ligeoverfor et verk, hvis fortjenester er 
saa store og uomtvistelige som Sehröters, kan der være grund til' 
at pege paa den manglende nøiagtighed under omtalen af skandi- 
naviske forhold, som man saa altfor ofte møder selv hos de bedste 
fremmede forfattere. Heller ikke Schröter er i denne henseende 
gaaet fri. Ret som det er støder man i hans bog paa en eller anden 
detaljoplysning, som nødvendig maa forbløffe nordiske læsere.  Saa- 
ledes naar (side 415) Gentiana verna angives at vokse i Norge, 
eller naar det side 408 heder, at dens slegtning G. purpurea, for- 
uden i Mellemeuropa og paa Kamtschatka, findes paa ,Storlifjeld nær 
Dovre" i Norge (den mangler i virkeligheden i Dovretrakten, men har 
en vidstrakt udbredelse paa vore sydligere fjelde). Af saadanne unøi- 
agtigheder er der flere. Derimod maa det regnes forf. til fortjeneste, 
at han side 553 berigtiger en af tyskeren Aug. Schulz mange urig- 
tige anførsler om nordiske forhold, nemlig at Hutehinsia al 
pina skulde forekomme i Skandinavien. 
