Brevduernes flugt. 
Af 0. J. Lie-Pettersen. 
I hine svundne tider, før kommunikationsvæsenet havde taget 
dampen og elektriciteten 1 sin tjeneste, da postdilligensen snegled sig 
afsted paa elendige humpede landeveie og gjorde samfærdselen lang- 
som og besværlig, spillede brevduerne som depechebefordringsmiddel 
en betydelig rolle. Mens postdilligensen brugte flere dage, ja, ofte 
uger, til at befordre posten mellem stationerne, kunde de bevingede 
postbærere, der ikke var afhængige af de menneskelige kommunika- 
tionsmidlers skrøbelighed, om det behøvedes bringe en besked frem 
paa nogle faa kvart-timer eller — om afstanden var meget stor — 
høist en halv dag. Brevdueposten var uden sammenligning den tids 
hurtigste meddelelsesmiddel ; men den havde, som det let vil forstaaes, 
sine mangler og sin begrænsning og maatte derfor, efterhvert som kom- 
munikationsvæsenet udviklede sig, vige pladsen for nutidens mere 
effektive korrespondancemidler. 
Kun paa et enkelt omraade har depechebefordring ved brevduer 
endnu beholdt en vis betydning, nemlig som meddelelsesmiddel : krig. 
Under Paris" beleiring af tyskerne spillede, som vi ved, duerne 
en betydelig rolle, idet de omtrent var de eneste levende væsener, som 
naaede ind over de fiendtlige afspærringslinjer med bud fra uden- 
verdenen til den indesluttede by, og skjønt de ikke kunde afvende den 
sørgelige skjæbne, som blev Frankriges hovedstad tildel, blev dog 
duepostens store betydning i saadanne situationer ved denne leilighed 
fastslaaet. Opmerksomheden for «det gamle korrespondancemiddel 
var atter vakt, og duesporten fik atter adskillig vind 1 seilene. Brev- 
duestationer blev kort efter oprettet i flere tyske fæstninger; flere 
andre nationer fulgte straks eksemplet, og brevduevæsenet blev snart 
en fast institution i staternes militærvæsen. 
Duernes anvendelse som budbærere beror paa deres raske, sikre 
Naturen 1908. 9 
