155 
taagen er saa sterk, at luften blir usigtbar, og slipper man under saa- 
danne omstændigheder sine duer op i en større afstand, har de som 
regel vanskeligt ved at finde tilbage. Ziegler anfører som eksempel 
herpaa følgende: ,10 gode (2: godt trænede) duer blev under sterk 
taage opslupne 1 en afstand af 50 kilometer. I klart veir pleiede disse 
duer uden undtagelse straks vende tilbage til slaget og brugte til flug- 
ten 45 minutter; men nu, i taagen, fløi den først opslupne due 1 for- 
kjert retning og brugte 5 timer og 22 minutter for at finde tilbage til 
slaget; 2 andre duer brugte omtrent 4 timer, og de sidste kom først 
tilbage ud paa eftermiddagen, efterat taagen næsten var helt for- 
svunden.*" 
Lededes duerne ved sin orientering af et automatisk virkende regi- 
streringsorgan, maatte luftens usigtbarhed ikke kunne øve nogen Saa- 
dan forstyrrende indflydelse, som det anførte eksempel udviser. Netop 
under saadanne omstændigheder maatte jo et ,retningsorgan”* være 
dyrene til størst nytte, thi da vil deres orientering ved hjælp af de 
almindelige sauser være mest besværliggjort. Et retningsorgan der 
kommer ud af funktion, naar man mest trænger det, vil vi være enige 
om at betegne som betydningsløst, ja endog som farligt, og et saadant 
kan naturen aldrig have frembragt. 
Duernes syn er afpasset for dagslys, og i mørke nætter ser de 
derfor meget daarlig. Øiets bygning viser ogsaa dette meget klart, 
og iagttagelser og forsøg bekræfter i alle dele de anatomiske kjends- 
gjerninger. Ai samme grund er det dem aldeles umuligt at orientere 
sig i fuldstændigt mørke. Har en due ikke vundet at finde ind i sla- 
get, før mørket falder paa, maa den blive siddende ude, til det igjen 
blir lyst. Dette er en erfaring, som vel enhver duelibhaver har gjort. 
Selv har jeg flere gange maattet tage ungduer ind for at forhindre, at 
de om natten skulde blive uglernes bytte. Naar det er bleven mørkt, 
kan man let gribe dem, om man ellers kan naa dem; thi de ser da 
næsten ingenting. 
Rodenbach kar i sin bog ,Der belgische Brieftaubensport" 
meddelt flere interessante forsøg angaaende brevduernes orientering 
ved nat. Fem duer, som en mørk nat blev udslupne I kilometer fra 
slaget, tilbragte natten i nærheden af opflyvningsstedet og vendte først 
den følgende morgen tilbage. 4 andre, som blev slupne i klart maane- 
skinsveir i afstande paa 500, 1000 og 2000 meter, vendte straks tilbage, 
men fandt ikke ind, da flyveaabningen ved den tid, de vendte tilbage, 
laa i skyggen. De blev derfor siddende paa taget til om morgenen. 
