145 
teori. I alle tilfælde vil muligens Verworns eksperimenter interessere 
en og anden af ,Naturen”"s læsere og kanske anspore til videre for- 
- % - 
dybelse i et af arkeologiens interessanteste fænomener. 
Edelstenene. 
Af Carl Fred. Kolderup. 
Blandt mineralerne er der endel, som ved gjennemsigtighed, glans, 
farve eller farvespil udmerker sig saaledes fremfor de øvrige, at de 
allerede fra de tidligste tider har været anvendt som smykkestene. 
De her nævnte egenskaber er imidlertid i og for sig ikke tilstrækkelige. 
En sten kan være saa smuk, den vil, har den ikke den fornødne mod- 
standsevne mod de ydre paavirkninger, den ved brug vil være udsat for, 
kan den aldrig blive en almindelig anvendt smykkesten. Er f. eks. 
en ringsten saa blød, at den ridses af de legemer, den vil komme i 
berøring med i det daglige liv, saa vil den straks tabe alle de egen- 
skaber, der i første række har gjort, at den blev anvendt som smykke- 
sten. Som bekjendt vil selv det fine støv, som findes overalt, og som 
for en stor del bestaar af smaa kvartskorn, være istand til at angribe 
smykkestenen, og hvis derfor ikke stenen har en haardhed, der er 
mindst saa stor som kvartsens, vil den langsomt, men sikkert tabe de 
ydre egenskaber, som har gjort den saa skattet. Det er imidlertid 
selvfølgeligt, at det vil være afhængigt af stenens brug, om man kan 
nøle sig med større eller mindre haardhed. 
Da det nu er faa stene, som forener de egenskaber, de maa have 
for at være smukke (f. eks. glans, farve o. 1.), med de egenskaber, de 
maa have for at være holdbare (stor haardhed og modstandsevne mod 
ydre paavirkninger), er det klart, at de saakaldte edelstene maa være 
forholdsvis sjeldne, og de bliver derfor dyre; saaledes som det vil 
fremgaa af de senere beretninger om de store diamanter. 
Jo vakrere, haardere og sjeldnere en sten er, jo edlere er den. 
Der skilles derfor inden smykkestenenes gruppe mellem forskjellige 
mindre grupper, specielt mellem de to hovedafdelinger: edelstene og 
halvedelstene. 
Edelstenene adskiller sig ikke fra de øvrige mineraler ved sin 
kemiske sammensætning. De indeholder paa faa undtagelser nær 
ingen sjeldne stoffe, og deres sammensætning er i forhold til hinanden 
Naturen 1908. 10 
