154 
da besad diamanten, pleiede at skjule den i sin turban, som han altid 
beholdt paa sit hoved. Efter fredsslutningen med Nadir Schah, hvor 
Mahomed, trods sine tab, havde opnaaet forholdsvis gunstige freds- 
betingelser, skulde de to fyrster forsikre hinanden om sine fredelige 
hensigter for fremtiden, og som et ydre tegn herpaa satte Nadir sit 
perlesmykkede hovedplag paa Mohameds hoved, medens denne til gjen- 
gjæld maatte sætte sin turban med Kohinoor paa Nadirs hoved. Efterat 
Kohinoor gjentagne gange havde byttet herre faldt den ved dæmpningen 
af oprøret i Lahore i de engelske soldaters hænder, og i juni 1850 for- 
æredes den af det ostindiske kompani til dronning Victoria. Ved ver- 
densudstillingen i 1851 vakte den en stor opsigt paa grund af sin 
skjønhed. Til trods herfor besluttedes det dog, at den skulde slibes 
af et bekjendt firma i Amsterdam. Dens vegt formindskedes herved 
fra 186!/,, til 106'/,; karat; men hvad den tabte i vegt, vandt den i 
pragt, saa den nu ansees for at være den vakreste af de store dia- 
manter. 
Orloff eller Amsterdameren, som nu smykker det russiske rigsscep- 
ter, skriver sig ligeledes fra Indien, hvorfra den ved Nadirs mord blev 
stjaalet af en fransk grenader. Efter mange omvekslinger kom den 
endelig ved Katharina den anden i den russiske krones besiddelse. 
Sydstjernen, der er den største af alle brazilianske diamanter, blev 
funden i 1853. Oprindelig veiede den 254!/, karat, men veier efter 
slibningen kun 125!/, karat. Den er en af de faa større diamanter, 
der eies af privatmænd. 
Den saakaldte Sancy, der er langt mindre end de før nævnte, veier 
kun 53%, karat, men er særdeles vakker. Den har tilhørt Karl den 
dristige af Burgund, som bar den i slaget ved Nancy, hvor han faldt. 
En schweitzisk soldat, som fandt den, forstod ikke, hvilken værdi ste- 
nen havde, og solgte den til en prest for en gylden. Senere erhver- 
vedes den af kong Anton af Portugal, som igjen solgte den til en 
franskmand, der atter solgte den til den franske adelsmand Sancy. 
Mens den var i dennes eie, var den nær bleven stjaalet. Da Saney 
sendtes som gesandt til Solothurn, fik han nemlig af Henrik den tredie 
ordre til at sende kongen diamanten som pant. Saney sendte den til 
kongen; men paa veien myrdedes tjeneren. Han havde imidlertid 
faaet anledning til at sluge diamanten, og ved ligets opduktion fandtes 
den i maven. Sancy solgte den senere til dronning Elisabeth i Eng- 
land (omkring aaret 1600). Allerede i aaret 1645 kom den atter til- 
bage til Frankrige ved Karl den førstes hustru. Den kom først i 
