167 
udpræpareringen af disse kjæmpedyrs centralnervesystem er forbundet, 
og tillige det forhold, at materialet er uskikket til mikroskopisk under- 
søgelse, hvis det udpræpareres mere end 18—24 timer efter dyrenes 
død, vil man forstaa, at den udsatte opgaves besvarelse allerede af 
rent udre aarsager ingenlunde var let. Guldberg formaaede imidler- 
tid at overvinde disse vanskeligheder. Hans arbeide, som udkom paa 
tysk, vakte med rette en betydelig opsigt. Tidligere var ialt kun 9 
hjerner af bardehvaler blevet beskrevet at 7 forskjellige undersøgere 
til meget forskjellig tid. De fleste undersøgere havde saaledes kun 
havt én hjerne at studere. Guldberg havde derimod med utroligt 
besvær samlet et større materiale af forskjellige bardehvaler, ogsaa 
af fostre, og havde til sammenligning hermed ogsaa materiale af tand- 
hvalhjerner. 
I sit arbeide leverer Guldberg de første veininger af friske hval- 
hjerner og udregner forholdet mellem hjernens vegt og legemsvegten 
for finhvalen til 1:14000, for grønlandshvalen til 1:22675. En sam- 
menligning mellem disse forhold og de fra andre pattedyr kjendte 
(f. eks. kat 1:37, hund 1:305, gibboner 1:48) viser efter Guldberg 
tydelig nok, at der ved bedømmelsen af et dyrs intelligens kommer 
andre forhold i betragtning end proportionen mellem hjernens vegt 
og den totale legemsvegt. Åt hvalerne nemlig maa ansees Som meget 
intelligente dyr, derom vidner ikke blot de erfaringer, man har gjort 
om deres liv, men ogsaa det ai Guldberg nøiere paaviste forhold, at 
hvalerne, hvad hjernevindingernes rigdom og furernes dybde angaar, 
overgaar de fleste andre pattedyr. 
Man havde tidligere søgt at skaffe sig et overblik over størrelsen 
af de forskjellige hvalers hjerner ved gibsafstøbninger af deres kranie- 
huler. Guldberg paaviste imidlertid, at denne metode var beheftet 
med store feilkilder, idet han fandt, at hvalernes hjerne ligesaalidt 
fylder ud kraniehulen som deres rygmarv hvirvelkanalen. Omkring 
den ydre bjernehinde eller mellem dennes to blade paaviste han et rigt 
karpleksus, som væsentlig bestaar af arterier, og som har til opgave 
at sikre centralnervesystemets surstoftilførsel under dyrenes ophold 
under vandet. 
Paa de mange vigtige enkeltheder, hvormed dette Guldbergs 
arbeide har beriget vort kjendskab til hvalhjernen, og hvorved det 
altid vil blive at anse som et af de grundlæggende paa dette felt, skal 
jeg her ikke gaa ind; jeg vil blot nævne, at det ogsaa fører os ind 
