per å 
Spørgsmaalet blir da: hvorledes har røiren fundet vei til de høit- 
liggende indsjøer? Og det samme spørgsmaal maa reises for ørretens 
vedkommende. 
Paa mange steder er fisk baaret op af folk, men dette kan kun 
gjælde et mindretal af de tusener af sjøer, hvor ferskvandsfiske fore- 
kommer. I den del af Nordlands amt, som er opmaalt, er der 10,590 
indsjøer, og i hele amtet antagelig 17,000. Da Nordlands amt udgjør 
8.8 */, af hele Norges overflade, saa kan man skjønsmæssig antage, 
at der i hele Norge er omtrent 200,000 indsjøer og tjern, der er saa 
store, at de faar plads paa rektangelkartet. I de fleste af disse er der 
fisk; men det tør vel siges, at det er en undtagelse, at fisken er 
baaret op. 
Paa de steder, hvor vandskjellet er lavt, er det vel tænkeligt, at 
fiske kan finde frem over myrer og lave strækninger, som midlertidig 
er oversvømmet ved snedæmpinger i vaarløsningen. 
Der er imidlertid et geologisk fænomen, der maaske kan hjælpe 
til at forklare indsjøfiskenes paataldende udbredelse. 
Paa forskjellige steder i det østlige Norge optræder der høitlig- 
gende strandlinjer, for hvilke dr. Andr. M. Hansen har indført 
benævnelsen seter. Allerede Linné har i 1743 omtalt disse strand- 
linjer eller seter fra Gruvelsjøen, der ligger paa xrænsen mellem Tol- 
gen og Sverige; og han beretter, at folk havde den teori, at de var 
gjort af sjøvandet under syndfloden. Den laveste linje ligger her i en 
høide af 835 m. og den høieste 925 m. Dr. Andr. M. Hansen har 
paavist deslige seter i Hedemarkens amt i høider fra 660 til 1090 m. 
Høiest, 1090 m., ligger de paa det isolerede fjeld Kringla i Foldalen, 
nord for Rondane, og paa Stygfjeldi samme høide. 
Efter bergmester P. Mortenson er der i Lilleelvedalen 3 lin- 
jer i høider paa 755, 721 og 659 m. 
J. Rekstad omtaler en strandlinje eller terrasse ved Borsung- 
sætrene i en høide af 950 m. o. h.; den ligger 4 km. øst for Hjerkinn 
og er vel kjendt under navnet Langryggén. Der er opstillet teorier 
om, hvorledes disse merker efter en gammel vandstand skal forklares, 
men derom er alle enige, at der efter istiden eller ved dens slutning 
har været slige svære opdæmmede sjøer. Hvis afløbet fra disse mod 
nord eller syd har været uden store fosser, hvad der vel er muligt, 
særlig da landet paa Østlandet laa meget lavere, saa kan man Jo paa 
denne maade bringe ferskvandsfiskene op til en høide paa 1090 m., og 
5 
Naturen 1908, 12 
