182 
ikke mere end en liden prik. Stjernerne vil da vise sig som streger af 
større og mindre tykkelse efter lysstyrken. Men for at ikke mulige feil 
i pladen skal blive tagne for asteroider, stopper Metcalf urverket et par 
minutter, naar det har virket den tid han vil eksponere, hvorpaa han 
sætter det paany igang. Herved faar han to billeder paa sin plade 
af alle de lysende punkter. Af hver fiksstjerne to parallele streger, 
af hver asteroide to prikker. Men efter denne metode vil man muligens 
indvende, maa han kjende den fart, hvormed asteroiden bevæger sig 
paa himlen. Og denne kan jo alt efter asteroidens afstand fra solen 
og stilling i forhold til jorden være høist forskjellig. Den solen nær- 
meste asteroide, Hungaria (434), bruger 2.7 aar til at gaa sin bane en 
gang igjennem, den fjerneste, Thule (279), bruger 8.8 aar. Metealf 
har valgt en middelværdi, og bevæger asteroiden sig med en hastighed 
som afviger større fra den han har givet kikkerten, vil asteroiden ikke 
komme frem som en prik men som en streg, der ved sin længde vil 
stikke af mod alle dem som skriver sig fra fiksstjernerne. Paa dette 
vis fandt Metcalf igjen asteroiden Kreusa (488) 5te december 1905 
og 24de decbr. s. a. opdagede han en ny (581). I 1906 indfangede 
han 20, hvoraf de 7 var nye, i 1907 ialt 22, men hvormange af disse 
er nye vides endnu ikke. Foruden til at opdage asteroider kan denne 
metode, som gjentagne gange tidligere er bragt i forslag af andre, 
men først anvendt af Metcalf, ogsaa skaffe data for om asteroiden ly- 
ser med konstant lys eller om den er foranderlig. Metealf har op- 
daget et par saadanne foranderlige. 
Det er saaledes Wolf og sammen med ham hans assistenter paa 
observatoriet Kønigstuhl ved Heidelberg samt Metcalf som er da- 
gens planetopdagere. Ved siden af disse bør ogsaa nævnes Lowell 
i Flagstafi og Liapin i Pulkowo. 
Observatoriet i Berlin, der under Enckes ledelse hvert aar ud- 
gav den bekjendte astronomiske aarbog: Berliner astronomisehes 
Jahrbuch, havde ogsaa overiaget at beregne elementer og at sørge 1 
tide for efemeride for de asteroider, som kunde observeres. For endel 
aar siden blev dette arbeide skilt ud fra observatoriet og der blev op- 
rettet et eget bureau: Rechen-Institut, som overtog aarbogen og de 
smaa planeter. Men naar tallet vokser saa sterkt som det har gjort i 
de senere aar, — for kun at holde os til dette aarhundrede, blev der 
i 1901 meldt som antagelig nye 43, i 1902: 60, 1903: 45, 1904: 59, 
1905: 68, 1906: 130, 1907: 104, foruden de som først blev meldt flere 
