190 
foring anvendes især haar, uld og fjær, det sidstnævnte materiale dog 
aldrig i nogen nævneværdig mængde. 
Redens ydre former retter sig naturligvis hos fugle, som bygger 
sit bo inde i hulheder, efter disses beskaffenhed, og dette gjælder selv- 
følgelig ogsaa for stendulpens.  Derimod er den kurvformede eller 
skaalformede fordybning til at begynde med smukt og regelmæssigt 
afrundet, men bliver senere udpresset og nedtrykt af ungerne, efter- 
hvert. som disse vokser til. 
Eggene lægges i regelen ved midten eller i sidste halvdel af mai, 
sedvanlig i et antal af 6, undertiden kun 5 og sjelden 7—8. De er 
blegt blaafarvede, aldeles uplettede og har i almindelighed en længde 
af 21.5 mm. og en største bredde af 15.5 mm. 
Rugningen, der varer 13—14 dage, udiøres vekselvis af begge 
mager. 
Naar ungerne henimod slutningen af mai eller i begyndelsen af 
juni begynder at klækkes, har man i regelen let ved at finde rederne; 
thi begge forældre er fra nu af i stadig travl virksomhed med at bære 
mad til de smaa, som efterhvert bliver mere og mere høirøstede under 
fodringen og derfor let røber redens beliggenhed. Ofte ligger den dog 
saa langt inde mellem stenene, at det kan være vanskeligt nok at tage 
dens indhold nærmere 1 øtesyn. 
De unge stendulpe, som har hoved og hals bestrøet med smaa rust- 
gule flekker, og brystet tegnet med mørke bøiede tverbaand og flek- 
ker, fremkommer i løbet af juni af rederne og driver nu en tid om- 
kring 1 terrænnet under forældrenes førerskab. 
Fra urene, stendyngerne eller gjærderne kan man ud over som- 
meren høre deres skurrende skrig hver gang en af forældrene stop- 
per deres neb med en eller anden delikatesse fra insektverdenen. In- 
sekter i alle udviklingsstadier er nemlig saavel de gamle fugles som 
ungernes næring, og paa disse smaadyr samt ederkopper ser man dem 
derfor stadig gjøre jagt. Særlig foretrækkes de mere blødhudede in- 
sektarter af tovingernes orden — fluer og myg —, der gjerne slaar sig 
ned paa de af solen opvarmede stene og bergvægge, og som i uhyre 
myriader klækkes i fjeldviddernes mange tjern og sumpe. Men ogsaa 
mindre billearter fanges og spises med begjærlighed af stendulpen, 
hvad en undersøgelse af deres ekskrementer ofte har overbevist mig om. 
Allerede i slutningen af august begynder de unge fugle at forlade 
landet, og i september følger de gamle efter. Saavel under vaar som 
høsttrækket render mange af dem mod fyrlygterne ved landets sydkyst, 
