218 
skarlagenrød vædske, som i oldtiden brugtes til at farve tøi med. 
Dyret lægger sine eg i gulagtige, ovale, kort stilkede kapsler, som er 
forsynet med laag. Det er et meget graadigt rovdyr, som nærer sig af 
rur, i hvis skal det borer hul. De nævnte gulgrønne svampe (Hali- 
chondria panicea) har en mængåde fine aabninger, hvorigjennem sjø- 
vandet med de deri forekommende drivende smaadyr opsuges. Efterat 

Fig. 4. Purpursnegl (Polytropa lapillus). Fig. 5. Egkapsler af purpursnegl. 
alt næringsstof er forbrugt i svampens indre, stødes vandet ud igjen- 
nem de store, kraterformede aabninger. Da hver af disse aabninger 
svarer til et dyr, maa svampen betragtes som en dyrekoloni. Dens 
indre bestaar af en blød masse, gjennemtrængt af talrige kiselnaale og 
forsynet med en mængde større og mindre hulrum, hvori føden for- 
døies. Paa en bestemt tid af aaret udskilles der i de store hulrum 
eg, som udvikler sig til larver, der stødes ud og driver afsted med 

Fig. 6. Svamp (Halichondria panicea). 
havvandet, indtil de finder et passende sted, hvor de kan gro op. De 
fleste larver gaar dog tilgrunde. 
Vælter man en af disse tangbegroede stene i den nedre del af 
fjæren, vii man se endel aalelignende smaafisk sprælle og hoppe om 
i alle retninger, og efter nogle øieblikke er de forsvundet i tang eller 
mellem stene. Hvis man vil faa fat paa dem, maa man være snar og 
gribe dem med haanden. Det er tangspræl (Centronotus gunellus). 
Sammen med denne forekommer, dog ikke fuldt saa almindelig, aale- 
