999 
å ad 
fælde og ikke har kunnet komme løs igjen. Hatskjællene borer for- 
dybninger i fjeldet, svarende til skallets form. Deer urørlige hele 
dagen. Om natten vandrer de omkring for at søge føde, men vender 
altid tilbage til samme plet. De nærer sig af smaa alger, som de gri- 
ber med læberne, trykker mod mundens hornede plader og opskaver 
ved at bevæge den piggede tunge frem og tilbage. 
Ligesom andre snegler ser hatskjællene ikke godt. De ser ikke 
former, dog opfatter de godt hurtig veksling i belysning. Buccinum 
undatum bryr sig derimod hverken om bevægelse i vandet eller lysfor- 
andring. 
Paa stene paatræffes eiendommelige, graagrønne sjøanemoner. 
Disse bestaar af en eneste stor sæk med kjødfulde vægge, som langsomt 
bevæger sig afsted paa et saaleformet fodstykke.  Sækkens aabning 

Fig. 10. Albueskjæl (Patella vulgata), seet nedenfra og fra siden. 
er samtidig mund og endetarm og er omgivet af en krans af fang- 
arme. Berører man fangarmene med fingeren, merker man en let stik- 
kende fornemmelse, som stammer fra ,neslekapslerne*, d. v. s. mikro- 
skopisk smaa, flaskeformede organer. Disse er fyldt med en ætsende 
vædske og er forsynet med en lang hul traad. Ved berøring vrænger 
traaden sig ud og hefter sig fast ved hjælp af fine smaahaar, hvor- 
ved den ætsende vædske blir presset ud. Byttet gribes med fang- 
armene og fortæres. Derpaa stødes de ufordøielige rester ud af 
munden. 
Tæt sammenpakket og indfiltret i algetraade lever i talrig mængde 
smaa gulgrønne muslinger (Modiolaria discors). Under stene findes 
kolonier af smaa, ca. 4 mm. lange, piglignende snegler (Qnoba aculeus). 
Eiendommelige ved sin levevis er de saakaldte maskeringskrabber 
(Hyas araneus). Disse krabbers skal er forsynet med smaa hager, 
hvorpaa de ved hjælp af sine klør fæster alger og hydroider. Dette 
