994 
—— 
millimeter i diameter. Løsner man forsigtig med en kniv et af skal- 
lerne og betragter deres undre side med lupe, sees det at bestaa af 
en del kamre, der ved mellemvægge er skilt fra hinanden. Det yderste 
kammer er størst. Der er mindst seks eller syv kamre, der indover 
aftager i størrelse. Kamrene er snoet i spiral i 2 eller 3 omgange, 
hvoraf blot den sidste omgang sees. Inde i dette skal lever et encellet 
slimdyr (Truncatulina lobatula), der eftersom det vokser danner nye 
kamre ved at udskille kalk fra kroppen. Dyret bebor ikke blot det 
sidst dannede kammer, men ogsaa de øvrige, der staar i forbindelse 
med hinanden ved fine huller. Skallet er forresten overalt gjennem- 
boret af huller, hvorigjennem dyret kan strække fine slimtraade ud i 
alle retninger for at søge efter føde. Naar traadene strækkes ud, fore- 
gaar der en strømning i den slimmasse, hvoraf de bestaar, idet de en- 
kelte smaapartikler eller korn, der danner slimmassen, glider fremover 
langs den ene side af traadene og derpaa tilbage langs den anden side. 
Dyret nærer sig af alle slags raadnende dele af dyr og planter, des- 
uden af diatomaceer og infusorier. Naar slimdyret har faaet fat 
paa en diatomacé, en slags alge, der i størrelse er en ren dverg i 
forhold til slimdyret, klæbes diatomaceen fast til traadene og maa 
følge med de enkelte smaapartikler af disse, der flyder tilbage til 
skallet. Hvis diatomaceen ikke kan komme ind gjennem aabningerne 
i skallet, fordøies den udenfor dette af dyrets slimmasse, der for en 
betydelig del kan strømme ud af skallets huller. Naar en diatomacé 
eller et eller andet næringsemne er fordøiet, kommer dette hele dyrets 
slimmasse tilgode, idet der altid er en eirkulerende bevægelse i denne. 
Denne bevægelse svarer til fordøielse, blodomløb og aanding hos de 
flercellede dyr. Slimdyret bestaar nemlig af en ensartet masse og har 
ikke nogen slags organer eller legemsdele med undtagelse af en eller 
flere kjerner, d. v. s. smaalegemer, der flyder om inde i slimmassen 
og regulerer dennes virksomhed. Slimdyrene forplanter sig ved deling 
eller ved sporedannelse. Noget af slimmassen flyder ud af skallet og 
danner et nyt skal eller ogsaa opløser hele slimmassen sig i en uhyre 
mængde sværmesporer, d. v. s. yderst fine smaalegemer med bevægel- 
sestraade, hvorved sporerne svømmer afsted gjennem vandet. Disse 
sværmesporer har en ydre hud og en indre kjerne. De forener sig 
efter nogen tid to og to og vokser sammen til et nyt individ, der fæ- 
ster sig til en sten eller en anden gjenstand paa havbunden. Nu sky- 
des den ydre hud og svømmetraadene af. Et første kredsrundt skal 
