273 
land, hvor livsbetingelserne den dag idag er nogenlunde som de kan 
have været paa og nær den skotsk-norske ,landbro" i et eller flere 
afsnit af den tid, vi taler om, jeg mener visse dele af det nordvestlige 
Amerika. Lad os vælge den strækning af Alaskas Stillehavskyst, som 
ligger mellem 58" og 60" nordlig bredde, baade fordi klimaet i sine 
store træk minder om Vestlandets og især, fordi vi her lige ved sjøen 
har vældige ismasser og bræer, som i mægtighed kappes med selve 
Spitsbergen. 
Tager vi et meteorologisk oversigtskart for os, for eksempel no. 27, 
28 og 29 i Berghaus' Physikalisches Atlas, saa finder vi, at denne del 
af Alaskas kyst falder mellem aarsisotermerne + 4" og + 2", Norges 
vestkyst mellem + 8" og + 6"; Alaskakysten mellem januarisotermerne 
0" og + 4", Vestnorge mellem + 2” og + 2"; Alaskakysten mellem 
juliisotermerne + 14" og +12" ligesom i Vestnorge. Med andre 
ord, aarstemperaturen er 4" lavere i det omhandlede strøg af Alaska, 
vintertemperaturen 2” lavere og sommertemperaturen ens. Dette er 
nu i meget almindelige drag naturligvis, og Jeg henviser til hvad jeg 
ovenfor har sagt om den slags data. Imidlertid, mens vi maa bære i 
hu, at inden disse vage rammer findes der en utallighed af lokale kli- 
maer og afvigelser. giver disse tal os en vis berettigelse til at sam- 
menligne forholdene paa de to kyststrækninger. Det bør ogsaa til- 
føles, at det er lignende indflydelser, som gjør sig gjældende paa begge 
kyster, nemlig tilførselen af varmt vand gjennem de foreteelser,/som 
vi i Atlanterhavet betegner med navnet Golfstrøm og i det Stille 
Qcean som Kurosiwo. Hvad nedbøren angaar, saa kan det kun siges 
i sin almindelighed, at den er af samme karakter i begge egne med 
største nedslag i vintermaanederne og mindste om vaaren eller for- 
sommeren, men at den paa en nævnte kyst af Alaska er meget rige- 
ligere end selv i de ydre fjorddistrikter paa Vestlandet. Denne større 
nedbørmængde i forbindelse med den lavere aarstemperatur forklarer 
lettelig tilstedeværelsen af de enorme bræer og ismarker, som møder 
os her. 
Men mens saaledes ismasserne og bræerne hensætter os i istiden, 
giver dyr- og planteverdenen et ganske andet indtryk. Svære, næsten 
ugjennemirængelige naaleskoge strækker sig i et belte ofte mere end 
16 kilometer i bredde langs foden af Fairweather og St. Eliasfjeldene. 
Disse skoge gaar paa lange strækninger helt op til bræranden, ja paa 
sine steder vokser endog tæt skog ovenpaa selve bræen, saaledes i 
Naturen 1908. 18 
