285 
Under et bimmellegemes afkjølingsproces maa ogsaa alle disse 
produkter efterhaanden optræde, ligefra protovandstoffet, der svarer 
til det hedeste begynderstadium, gjennem de forskjellige mellemled til 
de bekjendte metaller som vi kjender fra solen, jorden og andre stjer- 
ner. Lockyers teori er dristig, morsom, men temmelig fantastisk 
og har vistnok ikke megen tilslutning mellem videnskabsmændene. 
PB, 
Mutation inden dyreriget. Ved Hugo de Vries” epokegjørende 
verk over ,mutationsteorien* blev naturforskernes opmerksomhed hen- 
ledet paa den store betydning som den saakaldte mutation eller sprang- 
vise variation aabenbart har ved arternes opstaaen inden planteriget. 
I de senere aar har man ogsaa studeret dette fænomen inden dyreriget, 
og man kjender nu en hel række saadanne mutationer blandt dyrene. 
Under navnet ,mutation* forstaar man som bekjendt den pludselige 
optræden af nye egenskaber hos planter og dyr, saa at man kan betegne 
afkom der er opstaaet paa denne maade som nye arter eller racer. 
Individer, som er opstaaede ved mutation, udmerker sig ved at de lader 
de nyerhvervede egenskaber gaa i arv til deres afkom. Allerede længe 
har det været kjendt blandt blomsterdyrkere, at der i deres kulturer 
pludselig og uformodet kunde vise sig planter med nye former og far- 
ver, som gav dem et kjærkomment materiale til fremstilling af nyheder 
inden gartneriet. Denne optræden af ,single variations" var heller 
ikke undgaaet Darwins opmerksomhed, men han tilskrev den ikke 
den betydning ved artdannelsen som de individuelle og fluktuerende 
forandringer. Vi skal nedenfor omtale nogle eksempler paa saadan 
sprangvis variation inden dyreriget. 
Sandsynligvis har vi i grævlingehunden et eksempel paa en saa- 
dan sprangvis variation. Denne hunderace er i ældre tider opstaaet 
af vind- eller løbehundene. Den er imidlertid af meget gammel oprin- 
delse, og allerede for mere end 2000 aar siden blev den holdt i Nil- 
dalen. Vi ved derfor ikke noget sikkert om, hvoriedes racen er op- 
staaet. I nyere tid har vi imidlertid et ganske tilsvarende eksempel 
blandt faarene, hvorom Darwin fortæller. I aaret 1791 fødtes 1 
Massachusetts et faar, som havde langstrakt ryg og korte, krumme 
ben, ganske som grævlingehunden. Trods dyrets merkværdige og una- 
turlige udseende lod man det dog frembringe afkom i haab om at faa 
en race, som ikke kunde springe over gjærder og hække mellem eien- 
dommene. Paa denne maade opstod anceonracen. Senere blev imid- 
lertid denne fortrængt af merinosfaaret, og racen eksisterer ikke nu 
længere. 
I en hjord af merinosfaar med kruset uld opstod i begyndelsen 
af forrige aarhundrede et faar, som afveg fra de øvrige i hjorden ved 
sin lange, silkeagtige behaaring, glatte horn, paafaldende stort hoved 
og endnu nogle andre karakterer. Fra dette ved mutation opstaaede 
dyr gik de nye egenskaber i arv til dets efterkommere, og det blev 
stamfader til de saakaldte mauchampmerinosfaar, en race, som for- 
øvrigt nu ikke længere blir holdt. 
