290 
udvikling af det zoologiske museum og dets samlinger, og herpaa ned- 
lagde han meget af sit arbeide under de 28 aar, som han virkede som 
museets ,prefekt". Han tilhørte selv den gamle stamme af natur- 
forskere, for hvem studiet og egne indsamlinger i naturen var en ho- 
vedsag og dette atter kom det zoologiske museum til gode, idet han 
til dette skjænkede alle sine privatsamlinger. Dels herved, dels selv- 
følgelig ogsaa ved gaver fra andre hold skabte han efterhvert en zoolo- 
gisk samling, hvor især den høiere skandinaviske fauna var godt re- 
præsenteret. Selv var han i sine yngre dage en god jæger og skytter 
og derved kunde specielt fuglesamlingen glæde sig ved en vakker 
tilvekst. ø 
Lilljeborgs videnskabelige udvikling faldt i en periode, da 
den sammenlignende anatomi og embryologi endnu var i sin barndom, 
og personlig forblev han nok altid for en stor del fremmed for disse 
grene af den zoologiske forskning. Men saa meget mere anerkjendel- 
sesværdig er det, at han, da i begyndelsen af 70-aarene fra andet hold 
initiativet toges til oprettelse af en ny institution, den zootomiske, hvor 
netop studiet af disse grene skulde fremmes, tog livlig del i og inter- 
esseret arbeidede for planens realisation. 
Lilljeborg behandlede i sine forelæsninger indgaaende mange 
forskjellige dyregrupper, specielt var den skandinaviske fauna gjen- 
stand for hans interesse. Han har ogsaa udøvet en omfattende viden- 
skabelig forfattervirksomhed, som ogsaa her i landet turde være kjendt 
udenfor de strengt videnskabelige fagkredse. Hans to store faunistiske 
arbeider: ,Sveriges och Norges ryggradsdjur" og , Sveriges och Nor- 
ges fiskar* indeholder meget som kan interessere ogsaa udenfor disse 
kredse. Men fremfor alt er disse faunaer klassiske kildeskrifter, til 
hvilke kommende generationer af naturforskere altid maa vende til- 
bage. — Et kjæmpeverk, omhandlende en helt anden afdeling af dyre- 
riget, nemlig cladocererne — en gruppe af lavtstaaende, smaa krebs- 
dyr — afsluttede Lilljeborg i de senere aar af sit liv, efter paa 
dette at have nedlagt flere decenniers arbeide. Dette verk ,Cladocera 
Sueciæ* (i kvartformat) er paa 700 sider og indeholder ikke mindre end 
87 plancher, tegnede af Lilljeborg selv. — Forøvrig har han 1 
en mængde større og mindre afhandlinger behandlet flere andre dyre- 
grupper, skjønt de nysnævnte turde betragtes som hovedverker. 
Jeg har i største korthed forsøgt at skizzere Lilljeborgs ve 
somhed som universitetsprotessor og videnskabsmand. Men billedet 
