320 
af kautschuk, fra 1790 lavede man elastiske bind af den, og i 1791 
anvendte englænderen Samuel Peal kautschuk til at gjøre læder 
og andre stoffe vandtætte. I 1820 opfandt Nadler de elastiske 
stoffe, der vævedes af gummitraade, og fra 1823 skriver Charles 
Mackintosh's engelske patent sig paa fremstilling af vandtætte 
stoffe af to lag tøi, der sammenklæbedes med en kautschukopløsning. 
Omkring 20aarene af det 19de aarhundrede begyndte man ogsaa at 
anvende kautschuk som tætningsmaterial og arbeidede medicinske in- 
strumenter og apparater af den. I 1820 lavede Thomas Han- 
cocek de første galoger. Den udstrakte tekniske anvendelse, kaut- 
sehuken i vore dage har naaet, fik den først, da det lykkedes at pre- 
parere den saaledes at den, indenfor store temperaturgrænser, bibe- 
holdt sin elasticitet, sin vandtæthed og holdbarhed, — det vil sige fra 
man opfandt kautschukens vulkanisering. I 1839 opfandt amerikane- 
ren Charles Goodyear denne fremgangsmaade, efterat Cha f- 
feri Amerika og Nickelsi England allerede i 1836 havde bygget 
en hel række af maskiner til den raa kautschuks grundige renselse og 
bearbeidelse. (,, Prometheus" ). 
Planternes vinterhvile. Den berømte plantefysiolog Pfeffer an- 
tager, at planternes vinterhvile dels er ,aitionom*”, >: beror paa ydre 
indvirkninger, dels autonom*, afhængig af indre, forøvrig ubekjendte, 
aarsager. I modsætning hertil hævder Klebs, at planterne er organis- 
mer med en uafbrudt vekst, saalænge denne ikke stanses af ydre aar- 
sager. 
For at bringe sagen paa det rene har en af Klebs' elever, W. L. 
Howard, udført en række forsøg med trær og buske, som voksede i 
det frie i den botaniske have i Halle. Han afskar i slutningen af 
oktober og begyndelsen af november 30—60 em. lange grene og satte 
dem 1 vand i et varmt drivhus. Det gjaldt at prøve, om grenene un- 
der varmens indfiydelse vilde bringe knopperne til at udfolde sig. Af 
omtrent 280 arter i det hele udvikledes mere end halvdelen inden 2 
uger. Af de andre spirede en del mere og mindre vanskeligt i den 
første halvdel af vinteren; 27 arter af de øvrige lod sig først lidt 
efter lidt drive frem i februar, og 36 arter vilde ikke engang udfolde 
sig 1 mars. 
Howard underkastede dernæst planterne før overføringen 
til drivhus en forudbehandling paa forskjellig vis, dels ved æther, dels 
ved frost, tørhed eller mørke (i et fugtigt skab), ogsaa med forskjellig 
kombination af disse ydre indvirkninger. Det viste sig da, at udvik- 
lingen foregik hurtigere, og at et større procenttal udviklede sig videre. 
Howard slutter heraf, at det store flertal af de i tempe- 
reret klima hjemmehørende trær og buske — det var især europæiske 
og asiatiske arter, som spirede først — ikke har nogen egentlig auto- 
nom periode af vinterhvile, men at deres vinterdvale kun er en vane 
som følge af ugunstige ydre betingelser. 
(,. Naturwissenschaftliche Rundschau" ). 
