330 
Den 9de august er han igjen i Alten og blir der til 3die september 
i den gjestfrie amtmand Kroghs hus. Den fint dannede families elsk- 
værdighed bragte ham til at glemme at han var saa høit mod nord — 
3 grader over polarkredsen. Først da han en halv mil fra Bosekop 
tager afsked med familien, tænker han paa vildnis og ødemarker. Den 
lite september naar han frem til Kautokeino, hvor han efter vandrin- 
gen over fjeldet igjen nyder behageligheden af en stol og et bord. 
Kautokeino er hans sidste opholdssted paa norsk grund i Finmarken. 
Den del af v. Buchs reisebeskrivelse, som omhandler Nordland 
og Finmarken er maaske det interessanteste og vigtigste afsnit i hele 
bogen. Han behandler her fiskerierne og deres betydning for befolk- 
ningens vilkaar; han taler om fiskenes vandringer og aarsagerne til 
disse. Folk var den gang ligesom nu høist uenige om grundene til, 
at fisken undertiden kom i mængde, og undertiden var helt borte, og 
enhver havde sin mening og sine raad. I Kristiansund blev det saaledes 
1 1808 forbudt at brænde tare, fordi en digter havde ladet sig fortælle, 
at røgen skræmte torsken bort fra land. ,Man forglemmer alt for ofte 
havets uendelighed, og hvor lidet de enkelte fjorde og kyster kommer 
i betragtning ved denne udstrækning, og kommer derfor til aabenbart 
falske slutninger. Digtere og fiskere er tilforladelig 
ikke kompetente dommere ved undersøgelsen af 
de almindelige aarsager til fiskenes vandringer; 
men kun naturforskeren, som følger fisken over- 
alt i dens vidtstrakte element og ikke blot paa ky- 
sterne* v. Buch omtaler ogsaa de forskjellige fangstmaader og 
disses fordele og mangler; betegnende for hans grundighed er det, at 
han endog giver en oversigt over de forskjellige anglers form og god- 
hed. Han gaar ind paa spørgsmaalet om de da nye byanlæg ved Hund- 
holmen (Bodø), Tromsø o. s. v. og betegner nordlandsgjælden som en 
hindring for disse egnes opkomst: ,Bergen udøver et næsten uind- 
skrænket despoti over Nordland.* Endvidere har han en hel række 
bemerkninger vedrørende finnerne og deres stilling, som han betegner 
som høist sørgelig i deres kamp mod de fremtrængende rydnings- 
mænd, der grunder faste boliger. Med megen forstaaelse omtaler han 
de vanskelige sprogforholde i Finmarken. Russehandelens betydning 
behandles under besøget af Hammerfest. Russerne var paa den tid 
de driftigste og dygtigste fiskere i Finmarken, og fortræffelig karak- 
teriseres forskjellen mellem dem og nordmændene: ,Har en nordmand 
