3539 
vel Betula verrucosa som B. odorata) og asp, dernæst gran, furu, rogn 
og selje; af buske bringebær i mængde. Af græs og urtagtige planter 
noteredes: Triticum caninum, Poa nemoralis, Milium effusum, Cala- 
magrostis purpurea, Polygonatum officinale (kant-konval), Urtica 
dioica (nesle, den smalbladede form med sparsomme brændhaar), Aco- 
nitum: septentrionale (stormhat), Erysimum hieraciifolium, Sedum an- 
nuum, Geranium Robertianum, Epilobium montanum, Anthriscus sil- 
vestris (hundekjæks), Lappula Myosotis (pigfrø), Galeopsis Tetrahit 
(kvasdaa) og Stachys silvatica (skogsvinerod). Desuden følgende breg- 
ner: Aspidium Filix mas, Cystopteris fragilis, Polypodium vulgare 
(sidselrod) og Woodsia ilvensis. Paa den lodrette bergvæg, som rager 
op over uren, umiddelbart bag almetrærne, voksede bl. a.: Cerastium 
alpinum, Rhodiola rosea (rosenrod), Saxifraga nivalis, Epilobium an- 
gustifolium (gjeterams), E. anagallidifolium og Valeriana sambucifolia 
(baldrian). 
Artlisten er her gjengivet saavidt udførlig, fordi den viser, hvor 
uligeartet. sammensat det art-samfund er, i hvilket almen her vokser. 
I dens selskab træffer man dels typiske boreale urplanter, f. eks. Poly- 
gonatum officinale, dels ogsaa egte arktiske arter, saadanne som Rho- 
diola rosea, Saxifraga nivalis og Epilobium anagallidifolium. Det 
gjentager sig her, hvad man ogsaa ellers saa ofte møder ude i na- 
turen: paa steder, hvor vekstpetingelserne afviger sterkt fra de sed- 
vanlige i vedkommende trakt, kan de mest forskjelligartede plante- 
geografiske elementer støde sammen. 
Hvordan skal nu denne isolerede alme-forekomst, saa langt nor- 
denfor almens hidtil kjendte nordgrænse paa Østlandet, forklares? 
Naar en plante saadan som her danner en liden koloni langt udenfor 
sit øvrige udbredelsesomraade, har man — naar det er udelukket, at 
transporten kan skyldes mennesker — i regelen to forklaringsmaader 
at vælge mellem : enten udgjør den isolerede koloni en tiloversbleven 
rest, ,relikt*, af et tidligere mere sammenhængende udbredningsfelt, 
eller ogsaa maa der have fundet sted en transport af frø — eller andre 
reproduktionsdygtige plantedele — ved hjælp af naturens egne trans- 
portmidler over store afstande. Ofte vil det være umuligt at afgjøre, 
hvilken af disse to forklaringer der er den rigtige; i andre tilfælde 
kan man med større eller mindre grad af sikkerhed danne sig en for- 
modning om, hvilken forklaring der bør foretrækkes. 
Hvad nu angaar almen i Jutulhugget, er der flere ting som tyder 
paa, at den maaske helst bør opfattes som ,relikt*.  Herfor taler 
