342 
skjæl fandt jeg blot følgende øverst i en (maaske noget yngre?) ter- 
rasse lidt syd for kirken: Pecten islandieus og Neptunea despecta, 
I ekspl. af hver, samt Mytilus sp. og Balanus sp., ubetydelige brok- 
ker. — Ved gjennemskjæring af den lerryg, der staar tilbage mellem 
Termedalens to grene, paa gaarden Siljans grund, fandt arbeiderne 
talrige halvt opraadnede træstammer i leret. Dette fund blev af 
agronom H. Son dbø indmeldt til universitetet; straks efter reiste 
jeg, efter professor Brøggers anmodning, did ned for at undersøge 
forholdene paa stedet. I denne ene skjæring viste lagningen sig at 
være forstyrret paa en/mindre strækning. Lerlagene var sterkt kru- 
sede og foldede og tildels stillede paa kant. En skraastillet, bugtet 
muldrand kunde fleresteds paavises ca. 4 m. under overfladen; i denne 
fandtes talrige kviste og blade af løvtrær.  Træstammerne forekom 
navnlig i og under denne muldrand, lige til skjæringens bund, 7.5 m. 
under lerryggens høieste punkt, der ifl. nivellement ligger 51 m. o. h. 
De laa i alle mulige skraasiillinger, men var næsten alle sterkt hen- 
smuldrede. * 
Ved anatomisk undersøgelse af de hjembragte prøver 
viste de sig at bestaa af furu og alm. Den bedst vedligeholdte 
almestamme, som nu opbevares paa universitetet, havde endnu levnin- 
ger af barken i behold; den var 64 em. lang, og dens største omfang 
var 7dem. I de øvrige skjæringer er derimod ingen træstammer 
fundne. Det kunde tydelig skjønnes, at de nævnte træstammer en- 
gang maa være begravede i leret ved et af de i trakten endnu hyp- 
pige smaa, lokale lerfald; den omtalte muldrand er en levning af den 
tidligere jordoverflade. Furu og alm dannede dengang skog paa 
skraaningerne langs Termedalen, hvor nu granen raader grunden næ- 
sten alene. 
Fra Østerdalen kjender man hidtil ikke noget fund af fossil alm; 
derimod har vi i et par gaardnavne et ligesaa sikkert vidnesbyrd 
om, at almen ogsaa her i ældre tider har været udbredt i trakter, 
hvor den ikke nu længere findes som vildtvoksende. I Aamot preste- 
gjeld, paa østsiden af Glommen, 4 å 5 km. nordenfor Rena jernbane- 
station, ligger gaarden Alme, hvis navn sikkert nok er afledet af 
trænavnet alm. O. Rygh udtaler, at navnet enten kommer af almi, 
dat. ent. af det oldnorske almr, eller ogsaa maa her foreligge en sam- 
mensætning af almr med stammen vin (græsgang), et ord, der var for- 
svundet af talesproget allerede i vikingetiden. Flere gamle skriftfor- 
mer kunde tale for den sidstnævnte mulighed (Norske Gaardnavne. BEL 
