343 
Hedem., side 346). Lige i nærheden ligger gaarden Almesveen, en 
yngre sammensætning af trænavnet alm. Mere tvilsom er oprindelsen 
af gaardnavnet Almus, ogsaa i Aamot (Rygh, side 345). 
At almen i den vestlige nabodal, Gudbrandsdalen, i ældre tider 
har gaaet længere mod nord end nu, er paavist af dr. Andr. M. 
Hansen (Landnåm i Norge, s. 93). Han støtter sig til et gaard- 
navn, Alm (e) i Søndre Fron og til et andet nu forsvundet i Follebu, 
udenfor træets nuværende nordgrænse paa disse kanter. 
Hvis den her fremsatte opfatning er rigtig, skulde altsaa almen 
i Jutulhugget være at anse som en relikt, et ,levende fossil”, fra tapes- 
tidens rige løvskogvegetation. 


Helleristninger paa Støle i Søndhordland. 
Af Haakon Schetelig. 
Lige sydvest for husene paa Stø le (Etne pgd.) stikker en liden 
fjeldknaus op over grusterrassens nivaa, 0g en lignende liden knaus lig- 
ger et godt stykke længer øst paa bøen. Disse to er de eneste frem- 
springende punkter paa den vide, flade mo, og endda mere vil dette 
være tilfælde om vi tænker os landskabet uden de tilføielser som skyl- 
des mennesker — kirken og husene paa Støle og de plantede trær om- 
kring dem. 
Den vestre af de to knauser har en ristning som først er omtalt af 
antikvar N. Nicolaysen (Norske Fornlevninger, side 810, og For- 
tidsforeningens Aarsberetning 1866, side 69); senere er den undersøgt 
og beskrevet af B. E. Bendixen (Fortidsforeningens Aarsberetning 
1898, side 42). — Fjeldknausen har sin største udstrækning i retning 
nord—syd, og løber op i en afrundet ryg som danner en bue øst for 
knausens midtlinje. Paa denne ryg findes ristningen, fordelt i to ad- 
skilte grupper, den største og rigeste paa den høieste del af ryggens 
søndre parti og lidt nedover dens skraaning mod syd og vest, den 
mindste gruppe paa ryggens høieste punkt mod nord. Trods den grov- 
kornede bergart og den nu meget forvitrede og ujevne overflade, er 
ristningen gjennemgaaende noksaa tydelig, særlig i heldig, skraa sol- 
belysning lidt efter middag; fig. 1 giver et fuldt nøiagtig billede af 
gruppering og udseende, la af den søndre, 1 b af den nordre gruppe. 
De mange prikker paa figuren forestiller runde skaalformede for- 
