Lidt om fluerne, deres bygning og levevis. 
Af V. Storm. 
I det daglige liv pleier man at skjelne mellem vakre og stygge 
dyr; men zoologer vil ikke gjerne være med paa denne anskuelse; den 
kommer for en del af fordom, som igjen har sin grund i mangel paa 
kjendskab til tingene. Forresten er det saa, at ved den overfladiske 
betragtning af naturen træder hos nogle dyr det behagelige mere i for- 
grunden end det ubehagelige, hos andre er det omvendt. Den brogede 
sommerfugl, der sværmer omkring paa blomster, er naturligvis smuk, 
men dens afkom — de ødelæggende larver — kaldes stygge, skjønt i 
virkeligheden smukke. Klæg og spyfluer kan jo være lidt besværlige 
og regnes derfor til de stygge; imidlertid kan man ved nøiere betragt- 
ning finde dem smukke, og den, som studerer dem grundigt, kommer 
mere og mere til erkjendelse heraf.  Renklæggens øine er kobberrøde 
med guldglans og bestaar af talrige zirlig ordnede facetter; bagkrop 
pens ringe er kranset med fine, guldgule haar; følehorn og forben 
orangegule; et smukt og interessant aarenet sees i de glasklare vin- 
ger. Spyfluernes krop er staalblaa med sølvhvidt skjær; hvis denne 
farveglans fandtes i et kunstsmykke, vilde man neppe tage i betænk- 
ning at kalde det smukt; men her er det saa, at skjønhed aftager ved 
forstørrelse, mens den i naturen tiltager. 
At fluer kan være betragtning værd, skjønnes deraf, at de er af- 
bildet i mange pragtverker og har sin historie og litteratur. 
Vi skal her anføre noget af beskrivelsen over en almindelig spy- 
flue (Calliphora vomitoria) efter professor Zetterstedts klassiske verk 
Diptera Scandinaviæ (Skandinaviens tovingede insekter), over- 
sat fra latin: Bryststykket staalblaat, fortil med svage belter, hove- 
det sortagtigt, øienringen fortil hvid, følehornene paa midten rustrøde, 
palperne mørkgule, skjægget lysegult; bagkroppen himmelblaa, glin- 
sende med skinnende, hvide pletter, indskjæringerne samt benene 
Naturen 1908. 93 
