561 
De ved sollys i blaat og grønt som edelstene skinnende Lucilier 
er almindelige i haver og krat. 
En af de skjønneste fiuer er den store mørkeblaa middagsflue 
(Mesembrina meridiana) med den forreste del af vingerne orangegule. 
Den sees ikke sjelden paa vægge og berge, især i middagssolen. 
Anthomyzerne udgjør en meget stor familie med mange 
slegter, som adskilles fra hverandre ved haarede eller nøgne øine, 
fjærede eller nøgne følehorn og undertiden benenes form, fra de næst 
foregaaende familier derved, at 4de nerve gaar næsten lige ud (ikke 
vinklet eller buet). Lispe gaar paa vand og har skeformede palper. 
En merkelig familie er Ephydrinerne, ganske smaa fluer med 

Fig. 4. a. Phora. — b. Fuglesnylter. — c. Dennes klo, meget forstørret. 
udstaaende øine — fordi de lever paa meget fugtige steder; de har 
en meget stor, rund mundaabning, som ovenfor har en konveks hvæl- 
ving, i randen krandset af haar, som holder urenlighed tilbage. Føle- 
hornenes børste er kamformet, idet den kun har straaler paa over- 
siden; mange lever ogsaa ved havbredden paa traadalger m. m. 
Ortaliderne lever paa blade og blomster; de reiser stadig 
de sitrende vinger, der ofte har fine tegninger, 1 veiret. 
Opomyzerne udmerker sig ofte ved besynderlige, undertiden 
meget langstrakte former i krop og ben. 
Calabata petronella er hyppig paa ribsbuske. 
Helomyza har takker paa vingeranden; hyppig i stalde og 
priveter. 
Tangfluerne har den visne tangs brune farve, formodentlig 
som beskyttelsesmiddel, de har en besynderlig ansigtsprofil. 
