568 
ste del af rubinerne er imidlertid fundet i løse afleiringer, der er dan- 
net ved det faste fjelds forvitring. 
Paa grund af rubinens kostbarhed er der gjort mange forsøg paa 
at fremstille den ad kunstig vei. Den, der først indlagde sig den 
største fortjeneste paa dette omraade, er vel Frémy, der i en porøs 
lerdigel smeltede ren lerjord med lidt kulsur kali, fluorkaleium og 
kromsur kali. Han fik da, efter at massen efter en langvarig smelte- 
proces var afkjølet, virkelig rubiner, der var fuldstændig overensstem- 
mende med de naturlige. Der var imidlertid to store ulemper ved 
denne rubinfabrikation; de erholdte rubiner var méget smaa, og om- 
kostningerne forholdsvis store. 
I aaret 1902 beskrev Verneuil, der tidligere havde arbeidet 
sammen med Frémy, en fremgangsmaade, ved hvilken det var lyk- 
kedes ham at fremstille kugleformige masser af rubin. Ved for- 
bedringer af metoden lykkedes det snart at fremstille saa smukke og 
store rubiner, at de fik betydning for edelstenshandelen. Paa grund 
af disse kunstige rubiners prisbillighed i forhold til de naturlige for- 
søgte de parisiske edelstenshandlere at tage sine forholdsregler; men 
disse forholdsregler har tabt sin betydning fra den stund, det lykkedes 
at fremstille rubiner, der ikke i nogen grad skiller sig fra de mna- 
turlige. 
Ogsaa i Tyskland har man i de sidste aar arbeidet ihærdigt med 
fremstilling af edelstene og da specielt af rubin. Det er her selskabet 
, Deutsche Edelstein-Gesellschaft*, der har faaet den største betyd- 
ning. Hvor langt dette selskab er naaet, faar man ét indtryk af ved 
at læse, hvad vor første edelstenskjender, professor Max Bauer, 
har skrevet i det bekjendte tidsskrift ,Centralblatt fir Mineralogie, 
Geologie und Palæontologie" : —, Deutsche Edelstein-Gesellschaft har 
fundet en fremgangsmaade, ved hjælp af hvilken det kan fremstille 
synthetisk> rubiner af vakreste glans og farve, og som ikke kan ad- 
skilles fra de naturlige.  Ogsaa de synthetiske hvide og gule safirer 
er for det meste de naturlige fuldstændig overlegen baade med hen- 
syn til glans og farve. Stene af den ild og den friskhed i farve, som 
kan fremstilles af Deutsche Edelstein-Gesellschaft, forekommer neppe 
1 naturen. Alle de af dette selskab hidtil fremstillede kunstige stene 
viser i enhver henseende samme forhold som de naturlige: samme 
kemiske sammensætning, samme haardhed, ja denne kan paa grund af 
materialets renhed blive endnu større end hos de naturlige stene, 
