372 
de farveiøse og blaa topaser kun paa sekundært leiested; i Diamantina- 
feltet optræder de sammen med diamant, i feltet omkring Minas novas 
med beryl. I modsætning til disse optræder den gule brazilianske 
topas næsten udelukkende paa oprindeligt leiested, i hulrum i kvarts- 
gange, som gjennemsætter den bekjendte høielige sandsten, itakolumit, 
og tilstødende bergarter. Fra Ural og andre russiske forekomster er 
der kommet baade særdeles vakre og meget store stene; der nævnes 
saaledes stene, hvis vegt gaar op til 31 pund. De slibes for den største 
del i Katharinenburg i Ural og spredes fra den berømte messe 1 
Nischny Nowgorod ud paa det europæiske marked. 
V. Beryl. 
Ligesom navnet korund blandt det store publikum er mindre 
kjendt end navnene rubin og safir, er beryl vistnok mindre kjendt end 
navnene paa dets to som edelstene anvendte varieteter, smaragd og 
akvamarin; navnlig har vistnok navnet smaragd lige fra oldtiden 
af havt en god klang. 
Beryi bestaar af kiselsyre, lerjord og det forholdsvis sjeldne stof 
beryljord. Den krystalliserer i lange søileformige krystaller som 
tilhører det hexagonale system. —Beryl har ingen særlig godt ud- 
viklede spalteretninger, men kan dog spaltes op parallel med ende- 
fladen og har nogle meget ufuldstændige spalteretninger parallel søile- 
fladerne. Haardheden er lidt mindre end hos spinel og topas (7.5—38), 
og den specifike vegt er betydelig mindre end hos de før omtalte 
edelstene, idet beryl kun har almindelig stenvegt (2.67—2.76). 
Beryllens farve er meget forskjellig, enkelte er grønne, andre 
røde og atter andre farveløse. De varieteter, som særlig interesserer 
os her, er de to som smykkestene mest anvendte, smaragd og akvamarin, 
af hvilke den første udmerker sig ved sin smaragdgrønne og den anden 
ved sin bilaagrønne farve. 
Smaragd. 
Det karakteristiske for smaragd er den sterke, rene grønne farve, 
som er betegnet som smaragdgrøn; men ikke alle beryller, som er 
henregnet til varieteten smaragd, har denne farve; enkelte er lidt gul- 
grønne, andre har et svagt graaligt skjær. Denne grønne farve kan 
ikke skyldes tilstedeværelsen af organiske stoffe, da det viser sig, at 
den holder sig under sterk ophedning; men hidrører formodentlig fra 
