375 
dratiske krystaller og bestaar al zirkonjord og kiselsyre. Haardheden 
er endnu lidt lavere end hos beryl (7.5). Den specifike vegt er 4.68, 
og hyaeint er saaledes den tyngste af alle edelstene. Farven er noget 
forskjellig, rød med en svagere eller sterkere gul nuance. Man bør 
som regel ikke til stadighed udsætte hyacinten for lysets paavirkning. 
da det har vist sig, at mange eksemplarer derved har tabt sin farve 
og glans. Enkelte blegner, andre antager lidt efter lidt en mørk brun 
farve. Ved ophedning taber hyaeint let sin farve. Dette har man 
benyttet sig af til at fremstille falske diamanter, idet en saadan afble- 
get hyacint ved sin forholdsvis sterke glans ligner diamant meget. Af 
fagmænd vil et saadant falskneri let kunne afsløres, idet hyaeintens 
haardhed vil være betydelig mindre og vægten betydelig større end 
hos diamant. 
Prisen paa hyacint er i forhold til prisen paa de tidligere nævnte 
edelstene liden. Endel af de stene, som gaar i handelen under navnet 
hyaeint, er forøvrigt ikke hyacint, men en granatvarietet af samme 
farve, den saakaldte kanelsten. 
Det. vigtigste findested er Ceylon. 
VIL. Granat. 
Granat opfattes ialmindelighed af det store publikum som et 
enkelt mineral, men er i virkeligheden en betegnelse for en hel gruppe 
af mineraler, i hvis sammensætning der indgaar forskjellige kemiske 
stoffe. Fælles for alle disse er særlig de regulære krystaller, ofte de 
saakaldte granatoedere, og cn haardhed, der er omtrent som zirkons 
(78). Den specifike vegt varierer sterkt efter den kemiske sam- 
mensætning og ligger mellem 5.4 og 4.3. 
Som smykkestene anvendes væsentlig de tre varieteter: den hya- 
eintrøde hessonit eller kanelsten, den mørk kirsebærrøde almandin 
og den blodrøde pyrop. 
Hessonit eller kanelsten 
har en vakker hyacintrød farve, der dog undertiden har et saa gult 
farveskjær, at den maa betegnes som orange, ja man har ogsaa hon- 
ninggule typer. Da hyacint og den hyacintrøde hessonit optræder 
paa samme findested, er det ganske rimeligt, at de to mineraler er 
blevne forvekslede. Selv mineraloger lod sig i begyndelsen narre. 
Efterat man nu bar studeret de to mineraler, er det ikke saa vanskelig 
