381 
vil man altid finde, at oskjælleis forreste (d. v. s. smaleste) ende er 
mere tvert afskaaret end hos blaaskjællet, hos hvem den er temmelig 
tilspidset (fig. 2d & 4d). Af andre mindre iøinefaldende skjelne- 
merker kan nævnes, at den hvidgule kalklist under det sorte baand, 
som. holder skalhalvdelene sammen, hos blaaskjællet er forsynet med 
fine huller (porer), hos oskjællet er glat, uden porer (fig. la AR JENE 
Endvidere er kapperanden hos blaaskjællet fliget, hos oskjællet hel. 
hvilket kan sees afmerket ogsaa paa skallene. 

Boganmeldelser. 
W. C. Brøgger: Die Mineralien der siidnorwegischen Granit- 
pegmatitgånge. I. Niobate, Tantalate, Titanate und Titano- 
niobate. (Videnskabsselsk.s skrifter. Math.-naturv. klasse 1906. No. 6). 
Dette arbeide vil af de norske geologer hilses med glæde som for- 
løber for en række lignende arbeider over de norske granitiske pegma- 
titganges mineraler. Der er som bekjendt faa trakter i verden, som 
har en slig mængde storkornige granitiske gange som det sydlige 
Norge, ialfald er der faa, som har saa mange sjeldne og eiendom- 
melige mineraler. Da nu en hel del af disse gange er drevet for 
feldspatens skyld, er der i aarepes løb bragt frem forholdsvis meget 
af de sjeldne mineraler, og en hel del af disse er indkjøbt af universi- 
tetets mineralogiske institut. Det var derfor at haabe, at dette insti- 
tuts bestyrer, professor Brøgger, vilde paatage sig bearbeidelsen af 
det betydelige materiale, som her i aarenes løb var samlet; og at 
denne opgave netop laa for ham, syenitpegmatitgangenes geniale tol- 
ker, derom har ingen tvilet, som har seet, hvilken betydning hans 
klassiske arbeide ,Die Mineralien der Syenitpegmatitgånge der sud- 
norwegischen Augit- und Nephelinsyenite" har faaet. Flere omstæn- 
digheder har bevirket, at professoren har maattet afstaa fra sin op- 
rindelige plan om at udgive en fuldstændig og afsluttet bearbeidelse 
af det hele materiale. Det store verk blir derfor opdelt i en række 
afhandlinger, som skal behandle de norske granitiske pegmatitganges 
vigtigste mineralgrupper. Efter at have gjennemlæst den første af 
disse afhandlinger, der omhandler niobaterne, tantalaterne, titanaterne 
og titanoniobaterne, maa det være anmelderen tilladt at udtale ønsket 
om, at professor Brøgger maa kunne finde den fornødne tid til at fort- 
sætte dette arbeide, der vil bli til lige stor ære for ham som for norsk 
geologi. (GJØT G 
