veir og klima. Veiret or foranderligt fra dag til dag. Klimaet er, 

 ialfald i overmaade lange tidsrum, maalte med tusinder af aar, i det 

 væsentlige det samme. Er nu fordelingen af hav og land i det væsent- 

 lige uforandret, og kan vi, som tilfældet er, ikke spore andre indgri- 

 bende aarsager, kommer vi til den tanke, at uregelmæssighederne i 

 veiret kanske skyldes forandringer ved selve solen, der paa en eller 

 anden maade gjes r sig gjældende i jordens atmosfære. 



Et spørgsmaal bliver da, om man ikke kan maale solens varme- 

 kraft fra dag til dag, og se om der skulde vise sig forandringer i denne 

 varmekraft. Hertil kan svares, at man nok har instrumenter til at 

 maale solens varmekraft, men de bestemmelser for denne, som kom- 

 mer ud af maalingerne, er ikke nøiagtige nok til at give afgj ørende 

 svar paa spørgsmaalet om solvarmen altid er lige sterk eller om den 

 er foranderlig. Maalingerne med instrumenterne maa gjøres paa jor- 

 dens overflade, men atmosfærens virkning til at svække solstraalernes 

 kraft er saa forskjellig under forskjellige omstændigheder, at beregnin- 

 gen af denne virknings størrelse altid blir usikker. Det, som det 

 gjælder at finde, er den varmekraft, som solen har, om der ingen 

 atmosfære var. De maalinger, som hidtil er gjort, giver som resultat, 

 at solvarmen kan opvarme en kubikcentimeter vand, ved at virke et 

 minut, omtrent 3 grader Celsius. Man kalder dette sol-konstanten. 

 Nogle. fysikere liar rundet den til at være 4°, andre kun 2°.5. Det 

 er et spørgsmaal, om det er rigtigt at tale om en sol-konstant. 

 Maaske er solens varmekraft foranderlig. Herpaa tyder forskjellige 

 ting, som skal blive omtalt nedenfor. 



Et andet spørgsmaal er det, om der ikke kan sees eller paa andre 

 maader paavises fænomener paa solen, som kunde tyde paa, at dens 

 straaleevne var foranderlig, og om der i atmosfæren kjendes forandrin- 

 ger, som kunde tænkes at skyldes saadanne forandringer paa solen. 



Herom handler de følgende stykker. Til bedre forstaaelse maa 

 jeg først beskrive nogle af de fænomener, vi kjender ved solen. 



Solen er et himmellegeme, som efter jordisk maalestok fylder et 

 meget stort ruin. Solens diameter er 108 gange saa stor som jordens. 

 Om man tænker sig jorden stillet i solens centrum, var der ikke alene 

 placls inde i sulen for vor maane, der har en afstand fra jorden af 60 

 jordradier, men solens yderflade vilde først naaes i en afstand af næsten 

 to maaneafstande. Solens musse er 320000 gange saa stor som jordens, 

 dens tæthed omtrent en fjerdedels af jordens eller halvanden gang saa 



A 



